Справа № 826/14306/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Шейко Т.І. суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року Справа № 826/14306/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Бєлової Л.В.,Карпушової О.В.,

за участю секретаря Горегляд Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2022 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Україна»

до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві,

як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування

податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Україна» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.07.2017 № .

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач стверджував про необґрунтованість висновків акту від 03.07.2017 № 1864/26-15-12-09-19/32707785 «Про результати камеральної перевірки уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за січень-травень 2017 рік Приватного акціонерного товариства «Квадрат-Україна», оскільки після отримання довідки від 15.10.2015 ним було подано уточнюючу податкову декларацію разом із зазначеною довідкою, що відповідає пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2022 року позов задоволено повністю.

Постановляючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності.

При цьому суд зазначив, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради. Таке рішення офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року.

Водночас суд установив, що відповідно до довідки № Ю-15666/2015 від 15.10.2015 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки Позивачем визначено нормативно грошову оцінку, коефіцієнт на функціональне використання землі - 0.50 і на підставі вказаної довідки подав уточнюючу податкову декларацію за 2017 рік з плати за землю у.

Разом з тим суд звернув увагу на те, що в період з 01.01.2017 по дату подання Позивачем уточнюючої декларації рішення щодо затвердження нової нормативно грошової оцінки земель міста Києва та відповідної технічної документації Київською міською радою не приймались.

Також суд зауважив, що після прийняття КМР рішення «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23, яке є чинним, Позивачем було отримано нові довідки (витяги) про розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок, на підставі яких і здійснювався розрахунок земельного податку в 2017 році. Станом на липень 2017 року КМУ не приймалось інших рішень з питань затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва, окрім наведеного рішення від 03.07.2014 №23/23.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що оскільки спірна орендна плата нараховувалась Позивачем на підставі НГО земельних ділянок, що проведена в 2015-2016 роках, станом на 01.01.2017 і станом на момент подання декларації та проведення перевірки у Позивача не виникло обов`язку проводити нову НГО. Тому, за висновками суду, твердження Відповідача щодо заниження Позивачем орендної плати з юридичних осіб є неправомірними і необґрунтованими.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову повністю, наполягаючи на правомірності оскаржуваного Позивачем податкового повідомлення-рішення та викладаючи норми податкового законодавства.

Також у своїй скарзі Апелянт стверджує, що Позивачем при поданні уточнюючої декларації визначено суму орендної плати за землю без урахування НГО, зазначеної у довідці № Ю-30530/2017, що призвело до заниження відповідних податкових зобов`язань.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2022 та від 16.03.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Водночас у своєму відзиві Позивач зазначає, що в матеріалах справи відсутня довідка, яка б встановлювала коефіцієнт на функціональне використання землі - 2.0 і що розрахунок спірного податкового зобов`язання ним здійснювався на підставі чинної довідки від 15.10.2015 № Ю-15666/2015 про розмір НГО землі, відповідно до рішення КМР від 03.07.2014 № 23/23.

Також Позивач наполягає на незаконності проведення податковим органом відповідної камеральної перевірки, за результатами якої винесено спірне податкове повідомлення-рішення.

6. Апелянтом подано клопотання про заміну Відповідача на правонаступника, яке задоволено ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023.

7. 18.04.2023 о 12:00 год. у судове засідання учасники справи не з`явилися та причини своєї неявки суду не повідомили, від Відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 311 КАС України апеляційним судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про перехід до розгляду цієї справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Квадрат-Україна» є платником орендної плати за землю та перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві.

Відповідно до довідки № Ю-15666/2015 від 15 жовтня 2015 року про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивачем визначено нормативно грошову оцінку, коефіцієнт на функціональне використання землі - 0.50.

23.06.2017 на підставі зазначеної довідки Позивачем подано уточнюючу податкову декларацію за 2017 рік з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за землю державної або комунальної власності) № .

У період з 01.01.2017 по дату подачі Позивачем уточнюючої декларації рішення щодо затвердження нової нормативно грошової оцінки земель міста Києва та відповідної технічної документації Київською міською радою не приймались.

Після прийняття Рішення Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23, яке є чинним, позивачем було отримано нові Довідки (витяги) про розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок: Довідки №Ю-15666/2015, на підставі яких і здійснювався розрахунок земельного податку в 2017 році.

Станом на липень 2017 року Київською міською радою не приймалось інших рішень з питань затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва, окрім наведеного Рішення від 03.07.2014 №23/23.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, згідно порядку, встановленого статтею 76 та пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за січень-травень 2017 року Приватного акціонерного товариства «Квадрат-Україна», за результатом якої складено акт від 03.07.2017 № 1864/26-15-12-09-19/32707785.

Визначаючи розмір податкового зобов`язання, Відповідач керувався даними Державного земельного кадастру та довідки про розмір нормативно грошової оцінки земельної ділянки №Ю-30503 від 24 квітня 2017 року, відповідно до яких коефіцієнт на функціональне використання землі - 2.0, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :62:095:0009 становить 190313454,03 грн.

На підставі акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві винесене податкове повідомлення-рішення від 28.07.2017 № , яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 2160758,13 грн.

Позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України з метою скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2017.

Державною фіскальною службою України таку скарга залишена без задоволення, а вказане податкове повідомлення-рішення - без змін.

9. Позивач вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 № 1378-IV (далі - Закон № 1378-IV).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

У пункті 76.1 статті 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно з п. 86.2 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку, згідно з п. 38.1 ст.38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

У підпункті 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно зі ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Частиною першою статті 13 Закону № 1378-IV передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до статті 1 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Статтею 18 Закону № 1378-IV установлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше, ніж один раз на 5 - 7 років.

За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація (частина перша статті 20 Закону № 1378-IV).

Відповідно до статті 15 Закону № 1378-IV підставою для проведення оцінки земель, у тому числі нормативної грошової оцінки земельних ділянок, є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Згідно з положеннями статті 23 Закону України «Про оцінку земель» виготовлена технічна документація нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Рішення рад щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України. Зокрема, у цьому пункті зазначено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

11. Отже, платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Разом з тим контролюючий орган уповноважений здійснювати нарахування фізичним особам податкових зобов`язань із земельного податку на підставі даних Державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад щодо ставок земельного податку.

Водночас нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради. Таке рішення офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року.

Обставини справи, установлені судом апеляційної інстанції.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів установила, що відповідно до довідки № Ю-30530/2017 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка використовується Позивачем на підставі договору оренди, визначено коефіцієнт Кф 2.00 та НГО такої ділянки 190 313 453,03 грн /т.1 а.с.59/.

При цьому базова вартість за 1 кв.м. землі вказаної ділянки визначена на підставі рішення КМР від 03.07.2014 № 23/23 зі змінами, які були внесені рішенням КМР від 10.03.2016 № 217/217, тобто в межах строків, передбачених вищенаведеними законодавчими приписами.

Висновки суду апеляційної інстанції.

13. Отже, станом на час виникнення спірних правовідносин, зокрема подання Позивачем уточнюючої декларації, НГО відповідної земельної ділянки визначалася, згідно із зазначеною довідкою № Ю-30530/2017, на підставі рішення КМР від 03.07.2014 № 23/23 зі змінами, внесеними рішенням КМР від 10.03.2016 № 217/217, та становила 190 313 453,03 грн.

14. З огляду на це, висновки контролюючого органу щодо заниження Позивачем суми грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 2160758,13 грн є виваженими та обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 28.07.2017 № - правомірним.

Отже, у цьому випадку відсутні правові підстави для задоволення позову.

15. Доводи Позивача щодо незаконності камеральної перевірки, за результатами якої винесено вказане ППР, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування та відображення усіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків.

При цьому у контексті аналізу таких доводів судова колегія зазначає, що особливості камеральної перевірки полягають у тому, що її проведення не потребує наказу керівника податкового органу або іншого спеціального дозволу чи направлення, згоди платника податків та його присутності.

У свою чергу, метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичних та/або методологічних помилок, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання чи інших порушень. Камеральній перевірці підлягає уся податкова звітність суцільним порядком.

Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, та перевірка правильності застосування ставок податків і податкових пільг, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок.

16. Доводи Позивача про те, що в матеріалах справи відсутня довідка, яка б встановлювала коефіцієнт на функціональне використання землі - 2.0 і що розрахунок спірного податкового зобов`язання ним здійснювався на підставі чинної довідки від 15.10.2015 № Ю-15666/2015 про розмір НГО землі, відповідно до рішення КМР від 03.07.2014 № 23/23, колегія суддів відхиляє з підстав, означених вище.

17. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

18. З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

19. Отже, судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

20. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

21. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України підлягає задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2022 року - скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити.

22. Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2022 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Квадрат-Україна» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 18 квітня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Бєлова

О.В. Карпушова