Справа № 160/10115/22
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10115/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., за участі секретар судового засідання Соловей Л.О., представника позивача Соколов Д.І., представника відповідача Флис Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 року в адміністративній справі №160/10115/22 (суддя у 1 інстанції Жукова Є.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білтекс" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Білтекс" звернулося з позовом до суду до Львівської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 04 травня 2022 року № UA 209000/2022/210122/2; визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації,митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 209140/2022/000648.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товару від 04 травня 2022 року № UA 209000/2022/210122/2. Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209140/2022/000648. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Білтекс" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн. 00 коп. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Білтекс" про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Білтекс" витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. В іншій частині заявленого клопотання відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, судом порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а обставини які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими були недоведеними належними та допустимими доказами. Так, документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Крім того, розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку суд першої інстанції стягнув, є завищеним.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

З матеріалів справи слідує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛТЕКС» для здійснення митного контролю та митного оформлення було подано до Львівської митниці митну декларацію № UA 209140/2022/032636 товару дитячий одяг в асортименті: товар № 1 - Одяг та додаткові речі до одягу, трикотажні. Штани, комбінезони із шлейками, бриджі та шорти, з бавовни для чоловіків або хлопців; товар № 2 - Одяг та додаткові речі до одягу, трикотажні. Штани та бріджи з бавовни для жінок або дівчат; товар № 3 - одяг та додаткові речі до одягу, трикотажні. Сорочки нічні, піжами та аналогічні вироби, трикотажні для чоловіків або хлопців, з бавовни; товар № 4 - одяг та додаткові речі до одягу, трикотажні. Сорочки нічні та піжами, з бавовни для жінок або дівчат; товар № 5 - одяг та додаткові речі до одягу, трикотажні. Светри, пуловери, джемпери, кардигани, жилети та подібні вироби, трикотажні з бавовни для чоловіків або хлопців; товар № 6 - одяг та додаткові речі до одягу, трикотажні. Светри, пуловери, джемпери, кардигани, жилети та подібні вироби, трикотажні з бавовни для жінок або дівчат; товар № 7 - одяг дитячий та додаткові речі до одягу, трикотажні, з бавовни».

Товар поставляється на підставі зовнішньоекономічного контракту № 08/02-UA від 08 лютого 2022 року, укладений між ТОВ «БІЛТЕКС» та ТОВ «TEXTIME» (Республіка Узбекистан, м. Ташкент).

Відповідно до означеного контракту позивач є покупцем, ТОВ «TEXTIME» (Республіка Узбекистан, м. Ташкент) є Постачальником.

Відповідно до п. 1.2 Контракту предметом даного контракту є поставка постачальником на адресу покупця трикотажних виробів, у номенклатурі, кількості, за ціною та у строки, передбачені Специфікаціями до цього контракту, які додаються у додатках до цього Контракту, та на умовах, передбаченими даним Контрактом.

Відповідно до п. 2.1 контракту постачальник зобов`язується поставляти товар на умовах FCA, м. Ташкент, вул. Катта Кани 4, згідно офіційних Правил тлумачення комерційних термінів Міжнародної торгівельної палати у редакції 2010 р. (Інкотермс 2010).

На виконання умов контракту, позивач та ТОВ «TEXTIME» (Республіка Узбекистан, м. Ташкент) 14 лютого 2022 року уклали Специфікацію № 1 до Контракту. Загальна сума складає 160 44,60 дол. США. Умови оплати: 50 % передплати від вартості кожної конкретної партії Товару, на яку Сторони підписали Специфікацію, на підставі виставленого рахунку (інвойс) протягом 5 банківських днів від дати отримання рахунка від Постачальника; решту 50 % від вартості кожної конкретної партії Товару Покупець оплачує протягом 60 календарних днів від дати відвантаження Товару на умовах FCA, м. Ташкент. Умови поставки: FCA, м. Ташкент, Республіка Узбекистан (згідно з ІНКОТЕРМС 2010).

На виконання ст.53 МК України, ТОВ «БІЛТЕКС» надано Львівській митниці документи, які підтверджують митну вартість товару: пакувальний лист від 25.03.2022 р.; рахунок проформа № 02/4 від 15.02.2022 р.; рахунок фактура (інвойс) № 03/9 від 25.03.2022 р.; автотранспортна накладна № 813694 від 25.03.2022 р.; платіжне доручення SWIFT від 15.02.2022 р.; платіжне доручення SWIFT від 17.02.2022 р.; рахунок № 25 від 19.04.2022 р. (рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги); калькуляція транспортних витрат від 20/04-01 від 20.04.2022 р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 24.03.2022 р.; зовнішньоекономічний контракт № 08/02-UA від 08.02.2022 р.; специфікація №1 від 14.02.2022 р. (Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту); договір про надання послуг митного брокера № 01/2015 від 30.10.2015 р.; договір про перевезення № 148 від 11.09.2019 р.; договір про перевезення № 241 від 23.03.2022 р.; сертифікат про походження товару форми СТ-1 № UZUA 01 від 26.03.2022 р.; акт експертизи № 01 від 26.03.2022 р.; лист № 27 від 21.04.2022 р.

04 травня 2022 року Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2022/210122/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209140/2022/000648 та було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: «неможливість завершення митного оформлення, у зв`язку з невірно заповненими графами гр.12,45,43,44 ВМД, відповідно до рішення про коригування митної вартості від 04.05.22 №UA209000/2022/210122/2 (порушено умови декларування передбачені п.1, п.8 ст. 257 МКУ. ст.55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450)».

Товар було оформлено за митною декларацією № UA 209140/2022/036004 від 04.05.2022 р.

У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/210122/2 відповідач зазначає, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та зазначено наступне: «За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень ст.337 МКУ, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п.3 ст.53 МКУ), а саме: 1) відповідно до п.2.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом МФУ від 30.05.12 №бЗі, для виконання відповідних митних формальностей, з урахуванням положень ст.254 МКУ, необхідно забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій; 2) відповідно до п.8 статті 264 МКУ, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації рахунок не містять відомостей щодо оплати за товар. бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять Відповідно п.2 ст.58 МКУ Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Зазначене свідчить про наявність розбіжностей у основних документах, що підтверджують заявлену митну вартість (п.2 та 3 статті 53 МКУ), а також невідповідність основних відомостей щодо обов`язкових складових митної вартості передбачених пунктом 10 статті 58 МКУ. Зазначене унеможливлює проведення перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, перевірки наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, включення у митну вартість яких передбачено ст. 58 МКУ; 3) відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури. Рахунок-фактура та довідка про надання транспортно-експедиційних послуг не містять відомостей щодо згаданих складових. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості (транспортування та страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 ст. 58 МКУ; 4) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу. Відсутня заявка на перевезення. В інвойсі № 03/9 від 25.03.2022 року зазначена сума прописом «семь дев`ять тисяч доларів», сума інвойсу значно інша».

На підтвердження митної вартості товарів, задекларованих по МД №UA209140/2022/032636, керуючись ч. 8 ст. 55 Митного Кодексу України, 25 травня 2022 року ТОВ «БІЛТЕКС» надало Львівській митниці наступні документи: 1. копія заявки №2 від 23.03.2022 року до Договору про перевезення №148 від 11.09.2019 року; 2. копія розрахунку вартості транспортно-експедиційних послуг; 3. копія листа ТОВ «TEXTIME» від 23.05.2022 року листом від 23.05.2022 року ТОВ «TEXTIME» повідомило наступне (мов. оригіналу рос.): «Сума прописью в инвойсе № 03/9 от 25.03.2022 року г. «семь девять тысяч» это техническая ошибка, и общая стоимость по инвойсу № 03/9 от 25.03.2022 г. составляет семьдесят тысяч долларов США. Считать верной сумму 70 000 долларов США».

13 червня 2022 року Львівська митниця на дану заяву надала відповідь № 7.4-1/15/13/11421, в якій зазначила, що у надісланих позивачем додаткових документів не усунуто та не роз`яснено розбіжності виявлені під час здійснення митного оформлення товару; надані документи, а саме заявка № 2 від 23.03.2022 р. та розрахунок вартості транспортно-експедиційних послуг містять печатку та підпис експедитора, які накладені шляхом нанесення їх відсканованих копій. Тобто, вказані документи містять ознаки підробки. Лист продавця щодо наявності помилки у вказаній прописом сумі інвойсу № 03/9 від 25.03.2022 взято до уваги, однак, інвойс із виправленими даними не надано.

Львівська митниця листом № 7.4-1/15/13/11421 від 13.06.2022 року залишила рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2022/210122/2 від 04.05.2022 року чинним.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено статтею 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Щодо твердження Львівської митниці про те, що позивачем не забезпечено відповідно до статті 254 Митного кодексу України переклад документів, поданих до митного оформлення, та необхідності забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Тобто, Митним кодексом України чітко зазначено, що декларант надає переклад документів українською мовою на відповідну митного органу.

Під час проведення консультацій між Львівською митницею та позивачем митниця не вимагала від Позивача надати переклад документів. Це підтверджується повідомленнями від митниці під час проведення консультацій (ідентифікатор повідомлення a8580826-94bc-4e48-902c-8f5f56c4de89, ідентифікатор повідомлення 28b6ac0d-6826-466e-9935-4fea6d9aa2a5, ідентифікатор повідомлення ff245913-00f9-4fc6-bf9e-40f59fdc78c5).

Подані до митного оформлення документи потребують перекладу на українську мову, тільки у разі якщо дані, які містяться в них є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей зазначених у митній декларації.

Однак, у рішенні про коригування митної вартості товару від 04.05.2022р. № UA 209000/2022/210122/2 Відповідач не повідомив, які конкретно документи необхідно перекласти та не обґрунтовано необхідність здійснення такого перекладу.

Офіційними мовами СОТ, до якого приєдналася Україна 16.05.2008 року, є англійська, французька, іспанська. Зі змісту ст. 254 Митного кодексу України вбачається, що для митного оформлення можуть подаватися документи українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування та не передбачено обов`язку подання документів саме українською мовою.

Разом з тим дана стаття надає право митному органу вимагати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, однак тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Відповідачем під час проведення консультацій у процесі митного оформлення товару за митною декларацією № UA 209140/2022/032636 не було надано пояснень стосовно того, чому англійська та російська мови, якими були складені та надані позивачем документи, не були розцінені в якості іноземною мови міжнародного спілкування.

Доводи відповідача про те, що надані позивачем документи для митного оформлення товару за митною декларацією № UA 209140/2022/032636, всупереч вимогам статті 254 Митного кодексу України не були перекладена українською мовою не обґрунтовані, оскільки вказана обставина не була підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення та картки відмови. Окрім того, відповідачем не надавалося позивачу вимоги відповідно до статті 254 Митного кодексу України про надання документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товару за митною декларацією № UA 209140/2022/032636, перекладених українською мовою.

При цьому, ст.254 МК України передбачено три варіанти мови подання документів: українська мова; офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна; інша іноземна мова міжнародного спілкування.

Обов`язок надати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, виникає у декларанта тільки у разі відповідної вимоги митного органу, мотивованої тим, що дані, які містяться в таких документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

На вимогу Митниці 27 червня 2017 року Товариство надало письмові пояснення, в яких просило оформити та випустити товар у вільний обіг на підставі наданих документів, а також долучило до своїх пояснень наступні документи: банківський платіжний документ б/н від 04 травня 2017 року про 100% передоплату вартості товару, прямий контракт з виробником товару від 22 травня 2016 року №002/2016/UA, інвойс від 18 травня 2017 року №SIN028547, експортну декларацію країни постачальника товару від 19 травня 2017 року №17GB05X2, висновок експерта ТОВ «Одеський аукціонний центр» про рівень ринкової вартості товару від 26 червня 2017 року №20-73/06-2017; крім того декларант зазначив, що копія експортної декларації країни постачальника товару складена англійською мовою, що є іноземною мовою міжнародного спілкування і офіційною мовою Європейського союзу, а тому згідно зі статтею 254 МК України перекладу на українську мову не потребує.

Водночас, відповідач не вказує який саме рахунок та який саме бухгалтерський документ не містить конкретних відомостей щодо оплати товару.

Відповідно до п. 6. 1 Контракту покупець здійснює оплату за поставлений товар за цим Контрактом прямим банківським переказом на рахунок постачальника на підставі виставлених постачальником рахунків (інвойсів).

Банківські реквізити Постачальника зазначені у Контракті.

У виставленому постачальником інвойсі № 02/4 від 15.02.2022 р. та інвойсі № 03/9 від 25.03.2022 р. наявне посилання на контракт.

У наданих платіжних дорученнях SWIFT від 15.02.2022 р. та від 17.02.2022 р. є також посилання на контракт та на виставлені постачальником інвойси.

В усіх наданих платіжних дорученнях SWIFT є посилання на контракт та інвойси, а тому усі документи щодо оплати, надані позивачем відповідачу, стосуються товару, наданого до митного оформлення.

Щодо твердження відповідача, стосовно того, що відомості щодо складових митної вартості (транспортування та страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 ст. 58 МКУ, то контрактом передбачена умова поставки товару FCA, м. Ташкент, Республіка Узбекистан (згідно з ІНКОТЕРМС 2010).

Умова поставки товару FCA означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, в своїх приміщеннях або в іншому обумовленому місці. Покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця. Обов`язку по страхуванню товару не має ані у продавця, ані у покупця.

Умовами Контракту також не передбачено обов`язку по страхуванню товару.

Відтак, відповідач безпідставно посилався на відсутність відомостей про страхування, пакування, транспортування та навантаження, як на підставу для витребування додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості.

Щодо посилань відповідача, у відповіді № 7.4-1/15/13/11421 від 13.06.2022 р. вважає, що заявка № 2 від 23.03.2022 р. та розрахунок вартості транспортноекспедиційних послуг містять ознаки підробки так як містять печатку т підпис експедитора, які накладені шляхом нанесення їх відсканованих копій; лист продавця щодо наявності помилки у вказаній прописом сумі інвойсу №03/9 від 25.03.2022 взято до уваги, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 8.5 Договору перевезення договір, заявки, зміни та доповнення до Договору, отримані за допомогою факсимільного зв`язку, мають юридичну силу.

Таким чином, умовами договору перевезення сторони погодили набрання юридичної сили тих документів, які отримані за допомогою факсимільного зв`язку, а тому нанесення відсканованих копій печатки та підпису не суперечить умовам Договору перевезення та чинному законодавству України.

Відтак, висновок відповідача про те, що Заявка № 2 від 23.03.2022 р. та розрахунок вартості транспортно-експедиційних послуг містять ознаки підробки є необґрунтованим.

Щодо вимоги про надання інвойсу № 03/9 від 25.03.2022 із виправленнями, то листом від 23.05.2022 р. ТОВ «TEXTIME» повідомило, що в інвойсі № 03/9 від 25.03.2022 р. допущено технічну помилку та вірною вважати суму за даним інвойсом складає 70 000 доларів США.

Даний лист було надано Львівській митниці.

При цьому, до Львівської митниці позивачем було надано інвойс № 03/9 від 25.03.2022 р., в якому зазначено загальну суму 70 000,00 доларів США.

Також слід зазначити, що позивач не несе відповідальність за правильність оформлення розрахункових та бухгалтерський документів ТОВ «TEXTIME» (Республіка Узбекистан, м. Ташкент).

Допущена ТОВ «TEXTIME» (Республіка Узбекистан, м. Ташкент) технічна помилка в інвойсі № 03/9 від 25.03.2022 не може бути підставою для прийняття Відповідачем оскаржуваного рішення та картки відмови.

Також колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод, умови поставки порівнюваного товару є відмінними з умовами поставки оцінюваного товару.

Відповідно до графи 33 рішення про коригування митної вартості товару від 04 травня 2022 року № UA 209000/2022/210122/2 Митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Джерелом інформації слугували МД: тов№4-UA408020/2022/002879 від 08.02.2022-3,38дол. США/шт.; тов№5-UA408020/2022/000757 від 14.01.2022-3,62дол.США/шт.; тов №7-UA408020/2022/003842 від 19.02.2022-31,48дол.США/кг. В рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. Умови поставки оцінюваного товару, та товару, ціна якого взята за основу відріз яються. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.

Відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим рішення митного органу про коригування митної вартості товару не можуть вважатися обґрунтованими та правомірними.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Так, зі змісту наданих суду копії договору про надання правової допомоги №63 від 02.01.2019 р. та додаткової угоди №2 до договору про надання правничої допомоги від 02.01.2019 р. укладених між ТОВ «БІЛТЕКС» та Адвокатським об`єднанням СМАРТ ЮРИСТ» був укладений договір предметом якого є те, що ТОВ «БІЛТЕКС» доручає, а Адвокатське об`єднання СМАРТ ЮРИСТ» приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з додатку №7 до договору №63 про надання правничої допомоги від 02.01.2019 р. від 06.07.2022 р. вбачається, що адвокатом для позивача надані правові послуги, а саме: підготовка та подача позову; аналіз отриманих від клієнта документів; надання правової кваліфікації обставин справи; визначення нормативно-правових підстав вимоги; моніторинг судових рішень; визначення судової практики застосування правових норм для визначення правової позиції; підготовка позовної заяви; подача позовної заяви; супровід в суді. Разом сума гонорару становить 12 000,00 грн.

Судом першої інстанції зменшено розмір витрат на правничу допомогу до 4000,00грн. з урахуванням співмірності.

В апеляційній скарзі відповідачем не зазначено жодних обгрунтвованих доводів, чому сума правничої допомоги у розмірі 4000,00грн. є завищеною.

На думку колегія суддів сума у розмірі 4000,00грн. є обґрунтованою та співмірною із наданими позивачу адвокатом послугами, та підтверджена належними доказами.

За приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 року в адміністративній справі №160/10115/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 року в адміністративній справі №160/10115/22 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 05.04.2023 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст. 243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко