Справа № 200/8497/21
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 200/8497/21

касаційне провадження № К/990/33301/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України,

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року (головуючий суддя - Кониченко О.М.)

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2022 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Геращенко І.В., судді - Блохін А.А., Казначеєв Е.Г.)

у справі № 200/8497/21

за позовом Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування»

до Головного управління ДПС у Донецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Краматорський завод важкого верстатобудування» (далі - ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, (далі - ГУ ДПС у Донецькій області; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 червня 2021 року № 15.

Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 05 жовтня 2021 року адміністративний позов задовольнив.

Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 18 липня 2022 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ГУ ДПС у Донецькій області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року, постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2022 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на фіктивному характері оспорюваних господарських операцій.

Верховний Суд ухвалою від 27 лютого 2023 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Донецькій області.

Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій з`ясовано, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» за період діяльності з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року, з метою перевірки достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість при взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками: Товариством з обмеженою відповідальністю «САРВЕЙС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «САЛДІ СЕРВІС» за грудень 2019 року, за результатами якої складено акт від 24 травня 2021 року № 5301/0599-07-15/00222999.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв`язку з неправомірним формуванням податкового кредиту з податку на додану вартість при придбанні листового металопрокату, труб, листів тощо в Товариства з обмеженою відповідальністю «САРВЕЙС» та листкового прокату, труб у Товариства з обмеженою відповідальністю «САЛДІ СЕРВІС» з огляду на удаваний (фіктивний) характер проведених господарських операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію ГУ ДПС у Донецькій області посилалося на недоліки представленої для здійснення контрольного заходу документації, відсутність у контрагентів ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» по ланцюгам постачання в достатній кількості трудових ресурсів, основних і виробничих засобів, необхідних для здійснення оспорюваних поставок, а також невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих цими суб`єктами господарювання товарів, робіт, послуг.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем 24 червня 2021 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 15, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 24920996,00 грн за основним платежем та 6230249,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Надаючи оцінку правомірності прийняття ГУ ДПС у Донецькій області названого акта індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого.

За правилами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими платником до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а також господарський характер понесених за ними витрат, а саме: специфікацій; видаткових накладних; прибуткових ордерів; податкових накладних; платіжних доручень; довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей; заявок на послуги транспортування; товарно-транспортних накладних; актів виконаних робіт (наданих послуг); документів, які підтверджують якість та відповідність товарів; сертифікатів відповідності продукції.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його контрагентів, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ПрАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Твердження ГУ ДПС у Донецькій області про відсутність у контрагентів платника по ланцюгам постачання в достатній кількості трудових ресурсів, основних і виробничих засобів, необхідних для здійснення оспорюваних поставок, а також невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих цими суб`єктами господарювання товарів, робіт, послуг, цілком об`єктивно відхилено судами, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, які, в свою чергу, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів щодо відповідних осіб та дослідження первинних документів.

Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про необ`єктивність твердження контролюючого органу щодо неправомірності формування позивачем податкового кредиту за оспорюваними господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ГУ ДПС у Донецькій області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

С. С. Пасічник