Справа № 420/13237/20
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди, визнання протиправними дій/бездіяльності й зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2019 року №, стягнення моральної шкоди, визнання протиправними дій/бездіяльності й зобов`язання вчинити певні дії.

За цією позовною заявою було відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу відповіді на відзив.

Протокольною ухвалою від 25.01.2021 року судом прийняті до розгляду уточнення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, якими позивачем збільшено розмір моральної шкоди.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій від 10 червня 2019 року №, в задоволенні іншої частини позовних вимог позивача відмовлено.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2021 року судом замінено відповідача у цій справі з Головного управління ДПС в Одеській області на Головне управління ДПС в Одеській області, як відокремлений підрозділ ДПС України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року скасовано, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди залишено без розгляду в зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Постановою Верховного Суду від 02 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами попередніх інстанцій під час прийняття рішень не прийнято до уваги твердження позивача щодо поважності підстав пропуску строку звернення до суду.

Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 09 червня 2022 року та згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 червня 2022 року адміністративну справу №420/13237/20 передано головуючому судді Свиді Л.І.

Ухвалою від 14 червня 2022 року суддею прийнято до свого провадження справу №420/13237/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2019 року №, стягнення моральної шкоди в розмірі 738634 Євро (25659850 грн.), визнання протиправними дій/бездіяльності й зобов`язання вчинити певні дії.

По цій справі відкрито загальне позовне провадження та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, а позивачу - відповіді на відзив.

Ухвалою від 02 серпня 2022 року судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди, визнання протиправними дій/бездіяльності й зобов`язання вчинити певні дії та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Крім того, протокольною ухвалою від 02 серпня 2022 року судом закрито підготовче засідання по цій справі та призначено її розгляд по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України якщо клопотання про розгляд справи за відсутності сторони заявили всі учасники справи, або якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що відповідачем безпідставно, за відсутності будь-якої заборгованості прийнято протиправне рішення від 10.06.2019 року № про застосування до позивача штрафної санкції за несвоєчасну сплату зобов`язань. Зазначені обставини доведені під час розгляду справи №815/39/17 та не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи. Позивач зазначає, що припинила свою підприємницьку діяльність ще в березні 2011 року та отримала довідку від податкових органів про відсутність будь-якої заборгованості по податках і зборах, а тому всі дії податкових органів направлені на визначення позивачу будь-яких зобов`язань, нарахування штрафних санкцій після 2011 року, винесення оскаржуваного рішення, вимоги про сплату боргу є протиправними, порушують право позивача на майно у вигляді грошових коштів, а тому оскаржуване рішення має бути скасованого судом та на користь позивача мають бути стягнута сума маральної шкоди.

Відзив на позовну заяву обґрунтований відповідачем тим, що фактично датою проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності позивача є 16.07.2014 року, податкові органи здійснюють адміністрування єдиного соціального внеску з 01.10.2013 року та станом на цю дату за позивачем рахувалася заборгованість в розмірі 979,59 грн. Зазначена заборгованість погашена ОСОБА_1 в період з 30.07.2018 року по 18.01.2019 року, а тому оскаржуваним позивачем рішенням, яке нею отримано 03.07.2019 року, до неї застосовані штрафні санкції в розмірі 2413,87 грн. та нарахована пеня в сумі 97,96 грн. Штрафні санкції розраховані на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів. Щодо моральної шкоди її розмір не підтверджується доказами у справі.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача, заперечення відповідача, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 перебувала на обліку в Білгород - Дністровській ОДПІ як фізична особа-підприємець з 12 липня 2005 року та 14 березня 2011 року подала заяву про припинення підприємницької діяльності, про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відповідний запис, тобто, з цієї дати позивач перебувала у стані « 11- припинено, але не знято з обліку».

ОСОБА_1 26.05.2011 року отримала довідку Форми №22-ОПП від Білгород - Дністровської ОДПІ про те, що за нею відсутня заборгованість по податках, зборах (обов`язкових платежах).

Державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 проведено 16.07.2014 року, про що свідчить відповідне повідомлення державного реєстратора.

Відповідно до Закону України від 04.07.2013 року № 406-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів У країни у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», яким було внесено зміни до Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», податкові органи проводять адміністрування єдиного соціального внеску починаючи з 01.10.2013 року.

Згідно обліковою картки платника податків за ОСОБА_1 рахувалася заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 979,59 грн. за минулі періоди до 01.10.2013 року та ця заборгованість передана Управлінням Пенсійного Фонду України до податкового органу за нормами Закону України від 04.07.2013 року № 406-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів У країни у зв`язку з проведенням адміністративної реформи».

По зазначеній заборгованості органом Пенсійного фонду України була сформована та надіслана позивачу вимога №Ф-636-У від 09 квітня 2012 року.

Враховуючи наявну заборгованість Білгород-Дністровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 979,59 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 року у справі №815/39/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018 року, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 979,59 грн.

Заборгованість по єдиному внеску була повністю погашена позивачем у періоді з липня 2018 року по січень 2019 року, про що свідчать дані облікової картки платника податків, наявної в матеріалах справи.

Однак, Постановою Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі №815/39/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанови судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Верховний Суд в рішенні зазначив, що судами попередніх інстанцій не надано оцінку тому, що в березні 2011 року позивачкою прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності і 16 липня 2014 року проведено державну реєстрацію припинення такої її діяльності, про що внесено відповідні записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а відтак не досліджено та не надано оцінку обставинам справи, у тому числі щодо періоду, за який виникла встановлена пенсійним органом недоїмка, та правомірності її нарахування як такої, зокрема й в контексті положень статей 46, 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15 травня 2003 року №755-IV, а також наявної в матеріалах справи довідки Білгород-Дністровської ОДПІ від 26 травня 2011 року №8038/2900 (форма якої встановлена Порядком обліку платників податків, зборів (обов`язкових платежів), затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 19 лютого 1998 року №80), згідно з якою станом на цю дату (26 травня 2011 року) у платника податків відсутня заборгованість по податках, зборах (обов`язкових платежах), тощо.

Під час нового розгляду адміністративного позову Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у справі №815/39/17 цей позов ухвалою суду від 30.05.2019 року залишений без розгляду.

В подальшому ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 року, виконавчий лист Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року по справі № 815/39/17 визнано таким, що не підлягає виконанню та стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 безпідставно одержану стягувачем за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року по справі №815/39/17 заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 979,59 грн.

При цьому, у зв`язку із порушення строків сплати єдиного внеску у періодах з 21.01.2012 року по 18.01.2019 рік, на підставі ч.10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно рішення від 10.06.2019 року № до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 97,96 грн. та пеню у сумі 2413,87 грн., яке було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 143 на адресу платника згідно реєстраційних даних: АДРЕСА_1 .

За даними рекомендованого повідомлення про вручення, поштове відправлення №143 вручене 03.07.2019 року особисто ОСОБА_1 , а за даними з сайту АТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення нею отримано оскаржуване рішення 09.07.2019 року.

Рішення № від 10.06.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску сформовано у автоматичному режимі на підставі даних підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок».

Позивач не погодився із правомірністю рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2019 року № та звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по цій справі від 24 березня 2021 року визнано протиправним та скасоване рішення про застосування штрафних санкцій від 10 червня 2019 року №.

Однак, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року скасовано, адміністративний позов ОСОБА_1 залишений без розгляду в зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Постановою Верховного Суду від 02 червня 2022 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами попередніх інстанцій під час прийняття рішень не прийнято до уваги твердження позивача щодо поважності підстав пропуску строку звернення до суду.

Під час нового розгляду цієї справи ухвалою від 02 серпня 2022 року судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди, визнання протиправними дій/бездіяльності й зобов`язання вчинити певні дії та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Щодо фактичних обставин справи, суд звертає увагу на наступне.

Одною з підстав, якою ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги є те, що пенсійним органом винесена протиправна та безпідставна вимога №Ф-636-У від 09 квітня 2012 року про стягнення з позивачки заборгованості з єдиного соціального внеску в розмірі 979,59 грн., що вона з березня 2011 року знаходилася в стані припинення не отримувала доходів, підприємницькою діяльністю не займалася, вона як пенсіонер та платник єдиного податку звільнення він нарахування єдиного соціального внеску, тощо, тобто фактично не згодна з рішення пенсійного органу про нарахування їй заборгованості.

Крім того, позивачка посилається на ту обставину, що рішенням Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі №815/39/17 встановлені обставини безпідставності стягнення з неї заборгованості з єдиного соціального внеску, відсутності такої заборгованості та ці обставини мають бути враховані судом при розгляді цієї справи.

Суд з такими твердженнями позивача не погоджується та вважає їх безпідставним, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 2. ч. 1 ст. 1, п. 1, 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції на час визначення позивачу заборгованості зі сплати єдиного внеску) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є, в тому числі, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з положеннями п. 2, 3 ч. 1 ст. 7, ч. 11, 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції на час визначення позивачу заборгованості зі сплати єдиного внеску) базою для нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) є дохід (прибуток), отриманий від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування суми, що визначаються такими платниками самостійно.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Дійсно, під час розгляду справи №815/39/17 Верховний Суд в рішенні від 26.02.2019 року, яким повернув справу на новий розгляд, зазначив, що суди попередніх інстанцій не надали оцінку тим обставинам, що в березні 2011 року позивачкою прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності, не досліджено період, в якому виникла встановлена пенсійним органом заборгованість у позивачки, не надано оцінки довідці про відсутність у позивачки заборгованості, тощо.

Однак під час нового розгляду справи №815/39/17 за позов Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування судом ухвалою від 30.05.2019 року цей позов залишений без розгляду і таке рішення набрало законної сили.

В подальшому, як наслідок скасування рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_1 , яке фактично виконано в період з липня 2018 року по січень 2019 року, судом у справі №815/39/17 (ухвала від 28.10.2019 року набрала законної сили 18.12.2019 року) визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист та стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 безпідставно одержану стягувачем за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року по справі №815/39/17 заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 979,59 грн.

Суд звертає увагу, що предметом спору у справі №815/39/17, на яку посилається позивачка, було стягнення з боржника суми недоїмки з єдиного соціального внеску за позовом суб`єкта владних повноважень та Верховний Суд наголосив в своєму рішенні по цій справі, що судами попередніх інстанцій не досліджені обставини правомірності вимоги пенсійного органу про сплату такої недоїмки, однак, враховуючи залишення позову без розгляду під час його нового розгляду ці обставини залишилися не дослідженими та їм суди не надали оцінку, а тому в даному випадку суд не вбачає підстав для висновку про встановлення певних обставин в справі №815/39/17, які не підлягають доказуванню.

Разом з цим, ОСОБА_1 була оскаржена вимога №Ф-636-У від 09 квітня 2012 року про стягнення з неї недоїмки з єдиного соціального внеску в розмірі 979,59 грн. в іншій справі (№420/3761/21) та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року, яке постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року залишено без змін, їй відмовлено у задоволенні адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Головне управління ДПС в Одеській області про визнання незаконною, протиправною, необґрунтованою, такою що не підлягає виконанню, не діючою та скасування вимоги УПФУ № Ф-636-У від 09.04.2012 року, визнання відсутності боргів, стягнення коштів, зобов`язати вчинити певні дії, визнання протиправними дії та бездіяльності.

Висновки суду першої та апеляційної інстанції ґрунтувалися на тому, що згідно із звітом поданим фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за 2011 рік, сума єдиного внеску за січень-березень 2011 року складала 979,59 грн. та станом на 20.01.2012 року у позивачки утворилася недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на цю суму та оскільки вимога складена відповідачем на підставі поданого позивачкою звіту за 2011 рік, вимога є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В даному випадку, у справі №420/3761/21 встановлені обставини правомірності вимоги УПФУ № Ф-636-У від 09.04.2012 року, винесеної на суму недоїмки, яка рахується за позивачкою, а тому ці обставини не підлягають доказуванню в цій справі.

Так само судом у справі №420/3761/21 досліджено питання щодо довідки Білгород-Дністровської ОДПІ від 26 травня 2011 року №8038/2900, згідно з якою станом на 26 травня 2011 року у платника відсутня заборгованість по податках, зборах (обов`язкових платежах), та встановлено, що ця довідка видана саме щодо податків, зборів (обов`язкових платежів), які контролюються органами податкової служби, а не єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплата якого на той час контролювалася органами Пенсійного фонду України.

Щодо оскаржуваного в цій справі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2019 року №, суд звертає увагу на наступне.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 13, ч. 10, п. 2 ч. 11, 13, 14 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску - штраф у розмірі 20 відсотків (до 01 січня 2015 року - 10%) своєчасно не сплачених сум.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Відповідно до п. 2 розділу VII «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953, при застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

ГУ ДФС в Одеській області 10 червня 2019 року прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №, яким до позивача застосований штраф у розмірі 97,66 грн. та нарахована пеня у розмірі 2413,87 грн. за період з 21.01.2012 року по 18.01.2019 року, оскільки до 18.01.2019 року позивачем фактично сплачена сума недоїмки за вимогою УПФУ № Ф-636-У від 09.04.2012 року, тобто фактично з рішення № від 10 червня 2019 року, розрахунку штрафних санкцій до нього та з відзиву на позовну заяву вбачається застосування до позивача штрафу та нарахування пені саме за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Однак суд звертає увагу на ту обставину, що рішення суду у справі №815/39/17, за яким відбулося стягнення з позивача суми недоїмки в розмірі 979,59 грн. було скасовано Верховним Судом, а в подальшому позов Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області залишений без розгляду та це рішення набрало законної сили, а тому ухвалою суду від 28.10.2019 року, яка набрала законної сили 18.12.2019 року, виконавчий лист Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року по справі № 815/39/17 визнано таким, що не підлягає виконанню та стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 безпідставно одержану стягувачем за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року по справі №815/39/17 заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 979,59 грн.

Тобто, ці обставини свідчать про те, що фактично на даний час стягнення за вимогою не здійснено, а тому на даний час відсутні також підстави для нарахування позивачу штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату страхових внесків, при тому що відповідно до «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

Враховуючи викладене, у суду є підстави для визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2019 року №.

Щодо тверджень позивача про задоволення її скарг, оскільки податковим органом несвоєчасно було надано відповідь на її звернення, суд не приймає до уваги ці твердження, оскільки клопотання щодо безпідставності винесення рішення від 10 червня 2019 року № надійшло до податкового органу 16.07.2019 року та розглянуто ГУ ДФС в Одеській області 31.07.2019 року, відповідь направлена 05.08.2019 року та отримана позивачем 08.08.2019 року, про що позивачка зазначає в своєму позові, тобто, 20 денний термін на розгляд скарги, передбачений ст. 56 Податкового кодексу України податковим органом дотриманий.

Позивач просить визнати відсутність у неї заборгованості по ЄСВ, визнати незаконними, протиправними дії та бездіяльність відповідача на підставі фактичних обставин в цій справі, однак такі позовні вимоги не підлягають задоволенню судом, оскільки судом визнано протиправним та скасовано оскаржуване позивачем рішення від 10 червня 2019 року № та такий спосіб захисту є достатнім для поновлення порушених прав позивача, а щодо відсутності заборгованості по ЄСВ, ці обставини були предметом розгляду в іншій справі, в якій вимога УПФУ № Ф-636-У від 09.04.2012 року визнана правомірною та такою, що скасуванню не підлягає.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача виконувати рішення суду, надати відповідь про виконання, заборонити відповідачу використовувати скасоване рішення, прийняти інше рішення, видати довідку про протиправність рішення від 10 червня 2019 року №, тощо, такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки достатнім в даному випадку є визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, а всі інші дії, пов`язані з процедурою виконанням рішення суду після набрання ним законної сили.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Крім того, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження спричинення позивачу моральної шкоди в наслідок протиправних дій відповідача, а тому суд вважає, що у задоволенні даних вимог слід відмовити.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь понесені неминучі витрати через відповідача виходячи із пені та штрафних санкцій, однак суд звертає увагу, що такі витрати з позивача не стягувались та в матеріалах справи відсутні докази щодо понесення позивачем неминучих витрат через відповідача під час розгляду цієї справи, у зв`язку із чим у задоволенні даних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС в Одеській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2019 року №, а в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, провул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2019 року №, стягнення моральної шкоди, визнання протиправними дій/бездіяльності й зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Одеській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10 червня 2019 року №.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида