Справа № 724/474/23
Суддя: Ковальчук Т. М.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/474/23
Провадження № 2-а/724/6/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.М.

за участі:

секретаря судового засідання: Федонюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хотин Чернівецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, сержанта поліції Кам`янець Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Мудрого Дениса Дмитровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ватаманюк Володимир Васильович, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, сержанта поліції Кам`янець Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Мудрого Дениса Дмитровича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 лютого 2023 року сержантом поліції Кам`янець Подільського районного управління поліції Мудрим Д.Д. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, за невиконання вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме: здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 «в» ПДР України.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що він дійсно рухався автомобілем в м. Кам`янець Подільському, по вул. Князів Коріатовичів, де здійснив зупинку. Згодом до нього підійшли працівники поліції та попросили пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Підстави для перевірки документів та яке правопорушення він вчинив, працівники поліції його не проінформували. Він пред`явив документи на транспортний засіб та посвідчення водія, а згодом працівник поліції виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за нібито порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Він висловив незгоду з даною постановою та попросив працівників поліції надати докази вчинення правопорушення, в тому числі і відеоматеріали фіксації правопорушення, однак останні відмовили йому в ознайомленні з матеріалами справи та надали постанову, вказавши, що він може оскаржувати її в судовому порядку.

Просить суд постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №8585471від 19.02.2023 року складену сержантом поліції Кам`янець Подільського районного управління поліції Мудрим Д.Д. визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 03 березня 2023 року відкрито провадження по справі.

10.03.2023 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області - Гладкоскок С.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову (а.с.15-16).

Відзив обгрунтовано тим, що постанова винесена уповноваженою особою, є правомірною та не підлягає скасуванню. Підтвердженням вчинення адміністративного проступку ОСОБА_1 є відеофіксація, фотофіксація з місця вчинення правопорушення, з якої вбачається, що автомобіль позивача знаходився в зоні дії знаку 3.34 Зупинку заборонено.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Ватаманюк В.В. у судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. Крім того, представник позивача просив суд врахувати доданий відповідачем відеозапис з місця вчинення правопорушення, з якого вбачається, що поліцейський всупереч вимог інструкції та КУпАП розглянув справу без роз`яснення прав позивачу, відеозапис не містить інформації про наявність знаку про заборону зупинки, а на фотознімках відсутній сам факт зупинки (а.с.31).

Відповідач - представник Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений завчасно в установленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.29 зворот), в матеріалах справи наявне клопотання від представника Гладкоскос С.В., в якому вона просить врахувати позицію викладену у відзиві відповідача та провести розгляд справи у відсутність представника відповідача (а.с.25).

Відповідач сержант поліції Кам`янець Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Мудрий Д.Д в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.29), заяв про відкладення розгляду справи до суду не направляв.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії постанови серії ЕАС №8585471від 19.02.2023 року, винесеною сержантом поліції Кам`янець Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Мудрим Д.Д вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 19.02.2023 року о 09:17 год в м.Кам`янець Подільський по вул. Князів Коріатовичів, керуючи транспортним засобом GEELY EMGRAND д.н.зн. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено»,здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4.в. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.(а.с.3).

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічні норми містяться в ч.1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Приписами п.11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року та ст.222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема приписами ч.1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.п 8.4 «в» ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктом 3.34 розділу 33 ПДР України, знак "Зупинку заборонено", передбачено, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Суд зауважує, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем до відзиву на позовну заяву додано відеозапис на якому зафіксований транспортний засіб номерний знак НОМЕР_1 біля краю проїзної частини, однак відеозапис не підтверджує факту зупинки автомобіля саме в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», тобто, не підтверджує наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Більше того, відповідачем до відзиву на позов надано фотознімки дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та копію схеми організації дорожнього руху по просп.Грушевського на відрізку від вул.Князів Коріатовичів до вул.Данила Галицького в м.Кам`янець-Подільському, проте, суд не приймає вказані фотознімки та схему, як доказ вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, оскільки останні не можливо ідентифікувати із місцем зупинки транспортного засобу позивача (а.с.17-19, 34-35).

З огляду на вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що вказані фотознімки, схема та відеозапис не дають можливість достовірно встановити факт зупинки автомобіля саме в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Отже, фотознімки, схема та відеозапис, які містяться в матеріалах справи не підтверджують вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача відповідач не надав.

Суд вважає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні приписів ст.251 КУпАП, які підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як беззаперечний доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (постанова Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340).

Крім того, з дослідженого відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення дотримано не було, зокрема, права позивачу роз`яснено після винесення та вручення постанови; позивача, на його прохання, не ознайомлено з доказами, які підтверджують факт невиконання ним вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено»; не зафіксовано всієї процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення (початок відеозапису розпочинається вже з вручення позивачу копії постанови /запис 19.02.2023 о 09:27год/).

Враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку що відповідачем не надані належні та допустимі докази, які свідчать про обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови в зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню, а постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 8585471 від 19 лютого 2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - визнанню протиправною та скасуванню, а справа закриттю.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю другої групи (а.с.5).

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №161/4985/17 викладено висновок проте, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Порядок сплати, розмір судового збору визначається у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь держави складає 536,80 грн.(2684х0,2=536/80).

Керуючись ст.ст.243-245, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, сержанта поліції Кам`янець Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Мудрого Дениса Дмитровича, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серіїЕАС № 8585471 від 19 лютого 2023 року, винесену сержантом поліції Кам`янець Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Мудрим Денисом Дмитровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень скасувати та закриту справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області () на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду (21050, м.Вінниця, вул.Соборна,48) шляхом подання до суду апеляційної інстанції через Хотинський районний суд Чернівецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2023 року.

Суддя Т. М. Ковальчук