Справа № 400/976/23
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 р. № 400/976/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), б-р Цвіточний, 4, корп. 4, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002,

про:зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся до суду з позовом до Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі про тексту відділ ДВС, Відповідач) з вимогами про зобов`язання закінчити виконавчі провадження ВП № 62776959 та ВП № 65956644 на підставі ч. 8 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконанні відділу ДВС знаходилися два виконавчі провадження ВП № 47261432 та ВП № 48001198, які згодом було закінчено за заявою стягувачів про повернення виконавчого документу (п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»). У свій час, у межах цих виконавчих проваджень державним виконавцем були винесені постанови про стягнення виконавчого збору по ВП № 48001198 від 21.01.2021 року та по ВП № 47261432 від 27.04.2015 року. Після повернення виконавчих документів стягувачам державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору були виведені в окремі виконавчі провадження: ВП № 65956644 від 05.07.2021 року (по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору № 48001198 від 21.01.2021 року) та ВП № 62776959 від 11.08.2020 року (по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору № 47261432 від 11.08.2020 року).

Стягувачі вдруге звернули ті самі виконавчі документи (виконавчий лист Южноукраїнського міського суду № 2-1083/2009 від 23.04.2010 року та виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва № 755/10631/14-ц від 12.06.2014 року) до примусового виконання, але вже до приватного виконавця Куліченка Д.О., де ним у межах ВП № 62822331 та ВП № 68300982 були винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди, які звернені до примусового виконання в органи ДВС.

Таким чином, позивач вважає, що знаходження одночасно на примусовому виконанні постанов про стягнення основної винагороди приватному виконавцю ВП № 62822331 та ВП № 68300982 та стягнення виконавчого збору за постановами державного виконавця є неприпустимим, це є подвійне обтяження Повивача, а відтак позивач просить суд зобов`язати Відповідача закінчити виконавчі провадження ВП № 62776959 та ВП № 65956644 (по примусовому виконанню постанов про стягнення виконавчого збору № 48001198 від 21.01.2021 та № 47261432 від 11.08.2020 року) на підставі ч. 8 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою від 15.02.2023 року суд залишив позовну заяву без розгляду, де серед іншого зобов`язав Позивача надати вмотивовану заяву, щодо попущення ним строку на звернення до суду з позовом.

У визначений судом термін позивач усунув виявлені судом порушення ст. 160 КАС України та надав заяву про поновлення строку звернення до суду, зазначивши, що про існування постанов про стягнення виконавчого збору № 48001198 від 21.01.2021 та № 47261432 від 11.08.2020 року та постанов про відкриття проваджень по їх виконанню дізнався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень 26.01.2023 року, просив суд поновити пропущений строк звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 07.03.2023 року позивачеві поновлено строк на звернення до суду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

29.03.2023 року Відповідач надав до суду Відзив на позовну заяву, де зазначив, що позовні вимоги не визнає та вважає, що позов не належить задоволенню, оскільки постанови про стягнення виконавчого збору в межах виконавчих проваджень ВП № 47261432 та ВП № 48001198 були винесені державним виконавцем законно, Позивачем не оскаржувалися. На момент повернення стягувачам виконавчих документів за їх заявами (п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження») постанови про виконавчий збір були чинні та не виконані боржником ОСОБА_1 . Лише постанова № 48001198 від 21.01.2021 була виконана частково, залишок несплаченої суми виконавчого збору становив 123 217,79 грн. У разі повернення виконавчого документа з підстав п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до ст. 40 Закону «Про виконавче провадження», держаний виконавець зобов`язаний виділити в окреме виконавче провадження постанову про виконавчий збір (якщо виконавчий збір не сплачено боржником). У даному випадку виконавчий збір за постановами № 48001198 та № 47261432 боржником ОСОБА_1 сплачено не було. Державним виконавцем цілком законно винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 62776959 та ВП № 65956644. Законом не передбачено підстав закриття виконавчих проваджень по стягненню виконавчого збору через подвійне обтяження постановами приватного виконавця про стягнення основного виду винагороди. А відтак, Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

11.04.2023 року від Відповідача надано до суду достаткові пояснення до Відзиву на позовну заяву, де Відповідач уточнює, що постанову про стягнення виконавчого збору по ВП № 48001198 винесено 21.01.2021 року а також, що при відкритті виконавчого провадження ВП № 65956644 з примусового виконання постанови по стягнення виконавчого збору № 48001198 у постанові про відкриття ВП помилково зазначена невірна дата видачі виконавчого документу, у зв`язку з чим державним виконавцем внесено зміни до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65956644.

Сторони надали клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Дослідив доводи, викладені в позовній заяві та у Відзиві на позовну заяву, дослідив матеріали, що містяться у справі, судом встановлено:

На виконанні Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходилися два виконавчі провадження:

- ВП № 47261432 по примусовому стягненню за виконавчим листом Южноукраїнського міського суду № 2-1083/2009 від 23.04.2010 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райфайзер банк Аваль» коштів у сумі 178030,45 грн. В межах цього виконавчого провадження державним виконавцем була винесена постанова від 27.04.2015 року про стягнення виконавчого збору у сумі 17803,04 грн.

- ВП № 48001198 по примусовому стягненню за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва № 755/10631/14-ц від 12.06.2014 року з ОСОБА_1 на корить ПАТ «Укрсоцбанку» коштів у сумі 1639013,97 грн. В межах цього виконавчого провадження державним виконавцем була винесена постанова від 21.01.2021 року про стягнення виконавчого збору у сумі 163901,39 грн. Борг за даним виконавчим провадженням було частково стягнуто з Позивача у сумі 398654,32 та стягнуто частково виконавчий збір у сумі 40683,60 грн.

Стягувачами за вищезазначеними виконавчими провадженнями до Відділу ДВС були подані заяви про повернення виконавчих документів без виконання.

Так, 31.07.2020 року по ВП № 47261432 та 24.06.2021 року по ВП № 48001198 державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документу стягувачам на підставі ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон №1404-VIII).

11.08.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62776959 по примусовому виконання постанови № 47261432 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у сумі 17803,04 грн.

05.07.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65956644 по примусовому виконання постанови № 48001198 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у сумі 123217,79 грн.

Постанови про стягнення виконавчого збору позивачем не оскаржувалися, також позивачем не оскаржуються й постанови про відкриття виконавчих проваджень по виконанню постанов про стягнення виконавчого збору.

Правонаступник ПАТ «Райфайзер банку Аваль» - ТОВ «Вердикт капітал» вдруге звернув виконавчий лист Южноукраїнського міського суду № 2-1083/2009 від 23.04.2010 року до примусового виконання приватному виконавцю Куліченку Д.О. та 14.08.2020 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 62822331, а також винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 17803,05 грн.

АТ «Альфа-банк» як правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк» вдруге звернув виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва № 755/10631/14-ц від 12.06.2014 року про стягнення ОСОБА_1 на корить ПАТ «Укрсоцбанку» коштів у сумі 1639013,97 грн та 21.01.2021 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 68300982 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 123217,79 грн.

Позивачем не оскаржувалися, ані постанови про відкриття виконавчого провадження, ані постанови про стягнення основної винагороди приватному виконавцю.

Відповідно до положень ч.1 ст. 37 Закону України № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Наслідки повернення виконавчого документа стягувачеві, у тому числі за його заявою, викладені в ст. 40 Закону № 1404-VIII. Так, у частині 3 цієї статті зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що виділення постанов по стягненню несплаченого Позивачем виконавчого збору в окремі виконавчі провадження та винесення Постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 62776959 та № 65956644 є правомірним, та цілком відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Статтею 39 ЗУ «Про виконавче провадження» визначені випадки, коли виконавче провадження належить закінченню. Так, виконавче провадження підлягає закінченню у разі:1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника;19) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди;19) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 4 і 19 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як вбачається зі змісту положень ст.39 вона містить вичерпний перелік умов та випадків, при яких закінчується виконавче провадження, та не містить положень щодо закінчення виконавчого провадження через те, що на виконанні є постанова приватного виконавця про стягнення основної винагороди, за наявності виконавчих проваджень по примусовому стягненню виконавчого збору.

Щодо посилання позивача на положення ч. 8 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» «Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає».

Статтею 5 Закону №1404-VIII визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень. Відповідно до ч.5 вказаної статті зазначено, що за заявою стягувача виконавчий документ може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю. Про передачу (прийняття до виконання) виконавчого документа виконавець виносить постанову. Передача виконавчих документів здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до законів підлягають примусовому виконанню регулюються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (далі Інструкції №512/5).

Порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень визначено розділом V Інструкції №512/5, аналіз правових норм якої дає чітке розуміння суті передачі виконавчого документу (провадження) на стадії примусового виконання, до моменту завершення виконавчого провадження.

Разом з тим, порядок завершення виконавчого провадження визначено ст. 37 Закону №1404-VIII (Повернення виконавчого документа стягувачу) та ст. 39 Закону №1404-VIII (закінчення виконавчого провадження), наслідком яких є обов`язкове винесення відповідної постанови про закінчення виконавчого провадження або постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Завершення виконавчого провадження з підстав визначених п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII виключає можливість його подальшої передачі у розумінні ст.5 Закону №1404-VIII та розділу V Інструкції №512/5, а відтак унеможливлює застосування положень ч.8 ст.27 Закону №1404-VIII.

У положеннях же ч. 8 ст. 27 Закону №1404-VIII йдеться мова про «передачу виконавчого документа від органу державної виконавчої служби», тобто передачу на виконання приватному виконавцю органом ДВС у системі документообігу без винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. В цьому випадку приватний виконавець продовжує виконувати виконавче провадження, розпочате державним відділом ДВС.

В даному ж випадку приватний виконавець отримав виконавчі документи на виконання від стягувачів та почав процедуру примусового виконання спочатку, як це передбачено ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій.

Передачі виконавчих документів від органу ДВС приватному виконавцю у даному випадку не відбувалося, а відтак постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 47261432 від 31.07.2020 року та ВП № 48001198 від 24.06.2021 року, що винесені в межах виконавчих проваджень, які перебували у відповідача на виконанні, належать примусовому виконанню, оскільки це є виконавчі документи в розуміння ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження».

Слід зазначити, що позивач ставить у позовній заяві вимоги до суду: «Зобов`язати ДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження».

Суд наголошує, що державний виконавець при здійсненні своїх повноважень при примусовому виконанні виконавчих документів є окремою, самостійною процесуальною особою, яка керується у своїй діяльності спеціальним законом та яка має окреслене коло обов`язків, покладених на неї Законом. Так, винесення процесуальних документів, прийняття процесуальних рішень є дискреційними повноваженнями державного виконавця як процесуальної особи. Суд у своїй діяльності не може підміняти функції процесуальної особи та/або контролюючого органу, а відтак, зобов`язання посадової особи здійснити ті чи інші процесуальні дії та/або спонукання процесуальної особи до прийняття конкретного процесуального рішення лежить поза межами повноважень суду.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до закону та в межах наданих законом повноважень суб`єкту владних повноважень.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (б-р Цвіточний, 4, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 550020, ідентифікаційний код 34597128) про зобов`язання закінчити виконавчі провадження ВП № 62776959 та ВП № 65956644 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 18.04.2023 р.

Суддя Н. В. Лісовська