Справа № 540/1102/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1102/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЗДКА" до Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЗДКА" звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 11.01.2022 № 301680 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у січні 2022 року позивачем була отримана постанова Державної служби України з безпеки на транспорті відділ державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі № 301680 від 11.01.2022 р. про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. Позивач зазначає, що є власником транспортних засобів, перевірку яких здійснено відповідачем, але не є автомобільним перевізником. Відповідно до договору перевезення вантажів перевізником є ТОВ «Транспауер». Оскільки позивач не є автомобільним перевізником у розумінні ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», до відповідальності про порушення законодавства про автомобільний транспорт його притягнуто неправомірно.

Ухвалою від 15.02.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розглядати справу без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 18.02.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеку).

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 року №11/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей), змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду, та визначено територіальну підсудність справ Одеському окружному адміністративному суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 року, зазначена справа передана на розгляд судді Андрухіву В.В.

Ухвалою від 25.07.2022 прийнято до провадження дану справу , ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали про прийняття справи до провадження, матеріали позовної заяви відповідачі отримали 25.07.2022, що підтверджується звітом про доставку електронного листа.

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачі не подали.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 23.11.2021 року посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на автодорозі М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине» 405 км + 230 м проведено контроль транспортного засобу позивача марки SCANIA н/з НОМЕР_1 . За результатом контролю посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 305600, яким встановлено порушення позивачем абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - відсутність у водія в слоті тахографа картки водія. Не вірно зазначено автомобільний перевізник в ТТН 11/142 від 22.11.2021 року.

11.01.2022 року Відділом державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за результатами розгляду матеріалів перевірки прийнято постанову про застосування адміністративного-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт № 301680, якою до ТОВ «ЕЗДКА» застосовано штраф у розмірі 17000 грн. на підставі абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з правомірністю постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпеки є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі за текстом - Закон № 2344-III), зокрема, визначено, що автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Вiдповiдно до ч.12 ст.6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Вiдповiдно до статті 18 Закону № 2344-III визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобiльнi перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку вiдповiдно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати органiзацiю та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язкiв i включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Згідно з положеннями статті 34 Закону № 2344-III автомобiльний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирiв та/чи вантажiв; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згiдно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеки дорожнього руху; забезпечувати водіїв вiдповiдною документацію на перевезення пасажирiв.

Статтею 48 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно п.3.5 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10. 2010 р. за № 946/18241, перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 14, 15 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою КМ України від 08.11.2006 року № 1567 (зі змінами) рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, серед іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором оренди транспортного засобу № 3482/21 транспортний засіб SCANIA R400, держномер НОМЕР_2 та причіп ТRAILER VA2701, держномер НОМЕР_3 , належні позивачу, передано в оренду ТОВ «ТРАНСПАУЕР» , що підтверджується договороми оренди транспортного засобц № 3482/21 від 01.01.2021 року (а.с.18-19).

Матеріалами справи також підтверджено, що між ПрАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» та ТОВ «Транспауер» укладено договір міжнародного перевезення №MД/THП-270520-1 від 14.09.2021 року (а.с.7-11).

Крім того, ПрАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» та ТОВ «Транспауер» складено заявку на перевезення № 3Пр-000318 від 22.11.2021 року, згідно якої перевізником є ТОВ «Транспауер», автомобіль - SCANIA R400, держномер НОМЕР_2 та причіп ТRAILER VA2701, держномер НОМЕР_3 , дата завантаження 22.11.2021, дата вивантаження 23.11.2021 (а.с.12).

14.12.2021 року ТОВ «Транспауер» зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 463 від 23.11.2021 року з кодом послуги згідно ДКПП 49.41 у графі 3.3. (перевезення вантажів), отримувач послуги - ПрАТ «Дім марочних коньяків «Таврія», маршрут та транспортний засіб відповідають даним, зазначеним в ТТН 11/142 від 22.11.2021 року (а.с.13-14).

Згідно ТТН 11/142 від 22.11.2021 року, яка була надана водієм ОСОБА_1 під час перевірки, перевізником вантажу є ТОВ «Транспауер», відправником вантажу є ПрАТ «Дім марочних коньяків «Таврія», одержувачем ТОВ «Логістік Юніон» (а.с.15-16).

Також між ПрАТ «Дім марочних коньяків «Таврія» та ТОВ «Транспауер» підписано акт наданих послуг № 462 від 23.11.2021 року з маршрутом та транспортним засобом, що відповідають даним, зазначеним в ТТН 11/142 від 22.11.2021 року (а.с.17).

Отже, сукупність перелічених вище документів однозначно підтверджує, що перевізником вантажу за ТТН 11/142 від 22.11.2021 року, яка була пред`явлена водієм ТЗ ОСОБА_1 під час перевірки 23.11.2021 року є саме ТОВ «Транспауер», а не позивач.

Таким чином, відповідач не з`ясував належним чином обставини справи щодо того, хто виконував перевезення вантажу, чи є водій ОСОБА_1 працівником ТОВ «ЕЗДКА», та помилково зазначив в Акті перевірки про невірну вказівку перевізника у ТТН 11/142 від 22.11.2021 року.

Беручи до уваги, що відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно-господарські штрафи застосовуються саме до автомобільних перевізників, яким позивач не був під час перевезення вантажу 23.11.2021 року за ТТН 11/142 від 22.11.2021 року, оскаржувана постанова про накладення штрафу на позивача є протиправною та підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачі не довели суду правомірність оскаржуваної постанови, навіть не подали відзиву на позов, у той час як позивач наданими доказами довів протиправність оскаржуваної постанови, а тому адміністративний позов ТОВ «ЕЗДКА» підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно ізст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц 19 лютого 2020 року ухвалила Додаткову Постанову, яка стосується розподілу судових витрат, а саме: відшкодування витрат на послуги адвоката, у якій зазначила, що при визначенні суми відшкодування на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимоги заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходить з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2022 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора Поліщук Д.О.» укладено договір про надання правової допомоги №09-22.

Розділом 3 даного договору сторонами погоджені гонорарні відносини.

Пунктом 3.1. встановлено фіксований розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, у розмірі 5000 ( п`ять тисяч) грн. 00 коп.

За таких обставин, суд вважає витрати на оплату послуг адвоката у сумі 5000 грн. співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг, витраченим на них часом, а відтак стягує на користь позивача з Державної служби України з безпеки на транспорті, яка є юридичною особою, до складу якої входить Відділ державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, що прийняв протиправну постанову, судові витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн.

З урахуванням сплаченого позивачем судового збору 2481 грн загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню на користь позивача, складає 7481 грн (2481 грн + 5000 грн = 7481 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 132-134, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЗДКА" (адреса: вул. Пилипа Орлика 19-Б, м. Херсон, 73003, ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (адреса: Бериславське шосе 46, м. Херсон, 73008), Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (адреса: пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 11.01.2022 № 301680 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ТОВ "ЕЗДКА".

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (адреса: пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЗДКА" (адреса: вул. Пилипа Орлика 19-Б, м. Херсон, 73003, ) судові витрати у розмірі 7481грн. (сім тисячі чотириста вісімдесят одна гривня).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів