Справа № 200/55/23
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

19 квітня 2023 року Справа №200/55/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л. В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову по адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (місцезнаходження: пр-т. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про:

- визнання протиправною бездіяльність Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.12.2022 про звільнення з посади на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України;

- зобов`язання Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2022 про звільнення з посади на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України та прийняти за результатами розгляду рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.01.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

10.01.2023 позивач, з метою виконання вимог ухвали суду від 10.01.2023, надав до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

30.01.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

30.01.2023 позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Разом із цим, заявив клопотання про стягнення з Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 26073,60 грн.

02.02.2023 відповідач надав до суду заперечення по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.02.2023 вирішено подальший розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

18.04.2023 представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, якою просить суд забезпечити позов шляхом заборони Міністерству розвитку громад, територій та інфраструктури України до набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/55/23 звільняти ОСОБА_1 із займаної посади державної служби з підстав інших ніж частина третя статті 38 Кодексу законів про працю України.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що від дня видання відповідачем наказу від 25.11.2022 № 107-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » позивач до виконання посадових обов`язків не приступала та з огляду на порушення відповідачем законодавства про працю, намірів продовжувати трудові відносини не має. Одночасно з цим, відповідач протиправно не розглядаючи по суті заяву позивача від 01.12.2022 про звільнення з посади на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України одночасно вимагає від позивача надання пояснень щодо причин відсутності на робочому місці та складає акти про відсутність державного службовця на робочому місці. Вказане свідчить про наявність у відповідача наміру звільнити позивача із займаної посади за вчинення дисциплінарного проступку. Таке звільнення позивача з підстав, не передбачених частиною третьою статті 38 Кодексу законів про працю України, унеможливить виконання рішення суду про зобов`язання Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2022 про звільнення з посади на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України та прийняти за результатами розгляду рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

Вирішуючи по суті заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною дугою статті 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частина перша статті 151 КАС України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З урахуванням зазначених норм чинного КАС України забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді та вирішенні даної заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною у справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до прийняття рішення у справі, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, чи необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Слід зазначити, що наявність ознак протиправності допущеної відповідачем бездіяльності щодо розгляду заяви позивача від 01.12.2022 про звільнення з посади на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України (яких заява про забезпечення позову не містить) може бути встановлено судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Крім того, згідно з пунктом 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що рішення або дії Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України щодо звільнення ОСОБА_1 із займаної посади державної служби з підстав не передбачених частиною третьою статті 38 Кодексу законів про працю України не є предметом оскарження у даній адміністративній справі, а відтак заявлені заходи забезпечення не можуть бути вжиті судом.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача, щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству розвитку громад, територій та інфраструктури України до набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/55/23 звільняти ОСОБА_1 із займаної посади державної служби з підстав інших ніж частина третя статті 38 Кодексу законів про працю України, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 156, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку визначеному статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Л.В. Арестова