Справа № 620/6530/22
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №620/6530/22 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року, прийнятого у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 25.08.2022 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу, який дає право на пенсію по інвалідності період роботи з 25.01.1989 по 31.12.2003 та призначити пенсію по інвалідності з 11.08.2022.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відтак підлягає скасуванню, а позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Позивач вказує, що основним документом, для підтвердження трудового стажу позивача до дати набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до 01.01.2004, є трудова книжка.

Крім того, відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, тобто роботодавці.

Позивач звертає увагу, що релігійні організації, їх підприємства та заклади, а у випадках, передбачених законом, також і працівники цих організацій, підприємств, закладів сплачують страхові внески до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування України, а також збір на обов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, установлених законодавством.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Позивач звертає увагу, що посилання суду першої інстанції на Порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсії від 12.09.1990 №369/16-52 Держаного комітету СССР з праці та соціальних питань може стосуватися періоду з 1989 по 1992 року до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення». В той же час щодо спірного періоду з 1992 року по 2003 рік, суд першої інстанції жодних висновків не зробив.

14.03.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій відповідач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач зауважує, що згідно даних трудової книжки позивача та довідки Ніжинського єпархіального управління від 22.12.2021 №099, підтверджується, що ОСОБА_1 з 25.01.1989 по 31.12.2003, був призначений кліриком Чернігівської єпархії Української Православної Церкви, настоятелем Свято-Миколаївської церкви с. Хороше Озеро, Борзнянського району, Чернігівської області. Спірний період роботи не зарахований до страхового стажу позивача, оскільки згідно поданих документів відсутня інформація щодо сплати в зазначений період страхових внесків.

Крім того, час роботи в релігійних організаціях зараховувався до загального стажу роботи за умови, що професія працівника була передбачена Переліком осіб, договори про роботу яких в релігійних організаціях в якості робітників і службовців укладались за участю профспілкових органів, затвердженого постановою ЦК профспілок працівників місцевої промисловості і комунального господарства від 21.08.1962 і трудовий договір з якими був укладений за участю профспілкових органів. До зазначеного Переліку було включено наступні категорії працівників: прибиральниці, охоронці, двірники. Якщо перелічені особи одночасно виконували обов`язки церковних старост, членів виконавчих комітетів органів релігійних організацій або брали участь у здійсненні обрядів, то трудове законодавство на них не поширювалось і трудові договори за участю профспілкових органів з ними не укладались.

З огляду на викладене та враховуючи те, що особи, які здійснювали богослужіння (священники) Переліком осіб, договори про роботу яких в релігійних організаціях в якості робітників і службовців укладались за участю профспілкових органів, затвердженого постановою ЦК профспілок працівників місцевої промисловості і комунального господарства від 21.08.1962 передбачені не були, а також трудові договори за участю профспілкових органів з позивачем не укладались, ГУ в Чернігівській області правомірно відмовило у зарахуванні ОСОБА_1 спірного періоду до стажу.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно довідки МСЕК серії ААВ №003898 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності, втім ГУ ПФУ в Чернігівській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 14 років, оскільки інформація про сплату страхових внесків у період з 25.01.1989 по 31.12.2003 відсутня.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що час роботи в релігійних організаціях зараховувався до загального стажу роботи за умови, що професія працівника була передбачена Переліком осіб, договори про роботу яких в релігійних організаціях в якості робітників і службовців укладались за участю профспілкових органів, затвердженого постановою ЦК профспілок працівників місцевої промисловості і комунального господарства від 21.08.1962 і трудовий договір з якими був укладений за участю профспілкових органів. З огляду на викладене та враховуючи те, що особи, які здійснювали богослужіння (священики) зазначеними вище Переліками передбачені не були, а також трудові договори за участю профспілкових органів з позивачем не укладались, відповідач правомірно відмовив у зарахуванні позивачу спірного періоду до стажу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст. 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлює, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

На виконання ст. 81 Закону № 1788-XII призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно частин 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Як вбачається з копії довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААВ №003898 від 07.10.2021 позивачу встановлена 3 група інвалідності безтерміново.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

За приписами абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується будь-яка робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню або за умови сплати страхових внесків.

Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації» від 23.04.1991 № 987-XII (далі - Закон №987-XII) ст. 26 якого передбачено, що На громадян, які працюють у релігійних організаціях та створених ними підприємствах, добродійних закладах на умовах трудового договору, поширюється дія законодавства про працю, загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оподаткування.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" Кабінет Міністрів України Кабінет Міністрів України від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637).

Пункти 1, 3 Порядку №637 встановлює, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, в матеріалах справи наявна копія трудової книжки НОМЕР_1 та довідка Ніжинського єпархіального управління Української православної церкви від 22.12.2021 № 099 про про те, що ОСОБА_1 (протоієрей ОСОБА_1) з 25.01.1989 (указ № 38 від 25.01.1989) був призначений кліриком Чернігівської єпархії Укпаїниської Православної Церкви, настоятелем Свято-Миколаївської церкви с. Хороше Озеро, Борзнянського району, Чернігівської області. В зв`язку з утворенням Ніжинської єпархії Української православної Церкви, щляхом виділення її із складу Чернігівської єпархії УПЦ (указ № 777 від 31.05.2007) ОСОБА_1 (протоієрей ОСОБА_1) з 31.05.2007 був переведений в клір Ніжинської єпархії УПЦ і по сьогоднішній день є її кліриком, настоятелем Свято-Миколаївської церкви с. Хороше Озеро, Борзнянського району, Чернігівської області.

Як слідує із листа відповідача від 25.08.2022 за №2500-0214-8/28936 страховий стаж позивача на дату звернення становить 6 років 10 місяців 14 днів/. Що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності. Період роботи згідно довідки № 099 від 22.12.2021 з 25.01.1989 по 31.12.2003 не зараховано, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків та інше.

За визначеннями, що містяться у ст. 1 Закону № 1058-IV:

застрахована особа фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообовязкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік) організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообовязкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обовязкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообовязкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами ч. 1 ст. 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від:

державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

роботодавців;

застрахованих осіб;

фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру;

податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією;

державної служби зайнятості;

інших підприємств, установ, організацій та військових частин;

компаній з управління активами;

зберігачів;

інших джерел, передбачених законодавством.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

За визначенням, що міститься у абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

На виконання ч. 2 ст. 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи доказів сплати страхових внесків у спірний період не надано.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, час роботи в релігійних організаціях зараховувався до загального стажу роботи за умови, що професія працівника була передбачена Переліком осіб, договори про роботу яких в релігійних організаціях в якості робітників і службовців укладались за участю профспілкових органів, затвердженого постановою ЦК профспілок працівників місцевої промисловості і комунального господарства від 21.08.1962 і трудовий договір з якими був укладений за участю профспілкових органів. До зазначеного Переліку було включено наступні категорії працівників: прибиральниці, охоронці, двірники.

Якщо перелічені особи одночасно виконували обов`язки церковних старост, членів виконавчих комітетів органів релігійних організацій або брали участь у здійсненні обрядів, то трудове законодавство на них не поширювалось і трудові договори за участю профспілкових органів з ними не укладались.

Так, відповідно до постанови Президії ЦК профспілок працівників місцевої промисловості і комунально-побутових підприємств від 17.12.1980 затверджено Перелік осіб, договори про роботу яких в релігійних організаціях в якості робітників і службовців укладались за участю профспілкових органів.

Трудові договори за участю профспілкових органів не могли укладатись з членами виконавчих органів релігійних організацій і особами, які брали участь у здійсненні релігійних обрядів.

Право на укладення трудових договорів за участю профспілкових органів в цей період мали рахунково-бухгалтерський персонал, працівники канцелярій, працівники господарського, побутового обслуговування, працівники по проектуванню, будівництву, декораціях і ремонту будівель, працівники транспорту та його обслуговування, робітники виробничих майстерень.

Відповідно до Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії від 12.09.1990 за № 369/16-52, періоди роботи в релігійних організаціях зараховувались до загального трудового стажу в тих випадках, коли трудовий договір на виконання цієї роботи укладений за участю профспілкових органів.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, законодавство колишнього СРСР передбачало дві умови для зарахування періоду роботи у релігійних організаціях до загального трудового стажу, зокрема, протягом спірного періоду: наявність посади у відповідному Переліку та наявність трудового договору за участю профспілкових органів.

Зважаючи на вказані норми та встановлені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що особи, які здійснювали богослужіння (священники) зазначеними вище Переліками передбачені не були, крім того трудові договори за участю профспілкових органів з ОСОБА_1 не укладались, пенсійний орган правомірно відмовив у зарахуванні позивачу спірного періоду до загального трудового стажу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, дотримався норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як наслідок, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан