Справа № 560/7667/22
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7667/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

18 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.06.2022 №98 щодо відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , починаючи з 11.03.2022.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 15.02.1996 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було вперше призначено пенсію по інвалідності.

Стаж роботи при призначенні пенсії по інвалідності становив 7 років 2 місяці.

Пенсія по інвалідності ОСОБА_1 виплачувалась з 15.02.1996 по 01.02.2009 (причини інвалідності - загальне захворювання).

В подальшому позивач не зверталась до органів Пенсійного фонду України про продовження виплати пенсії. Документів, що підтверджують встановлення/продовження групи інвалідності, не надавала.

У той же час, позивач також не надала жодних доказів проходження з 2009 року медико-соціальної експертної комісії, за результатами яких встановлювалася б інвалідність.

Лише згідно виписки з акта огляду МСЕК від 11.03.2022, позивачу встановлено 3 групу інвалідності (загальне захворювання), строком до 01.04.2023.

08.06.2022 ОСОБА_1 звернулась до головного управляння Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону № 1058-IV.

До заяви позивачка надала:

- вкладиш у трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 ;

- диплом про навчання № НОМЕР_3 ;

- довідку видану правлінням сільськогосподарського кооперативу «Промінь» № 6 від 30.05.2022;

- довідку, видану правлінням сільськогосподарського кооперативу «Промінь» № 5 від 01.04.2022

- свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 ;

- виписку з актів огляду МСЕК про встановлення групи інвалідності 12 ААВ № 777584 від 11.03.2022;

- виписки з актів огляду МСЕК про встановлення групи інвалідності за попередні періоди серії 2-18 АБ № 272494, серії 2-18 АГ № 293668, серії 2-18 АБ № 290155, серії 2-18 АД № 274788, серії 2-18 АВ № 278568, серії 2-18 АА № 297786, серії 2-18 АВ № 275888, серії 2-18 АЕ № 2799138.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 98 від 16.06.2022 позивачці відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно заяви від 08.06.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 13 років, передбаченого ст. 32 Закону №1058-IV (страховий стаж становить 07 років 04 місяці та 16 днів).

Про прийняте рішення повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 2200-0202-8/39410 від 17.06.2022.

Вважаючи зазначену відмову відповідача неправомірною, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стажу трудової діяльності включається період тимчасової непрацездатності в період роботи (та який засвідчується листком непрацездатності), а не при звільненні з роботи та після цього. Враховуючи те, що у позивача інвалідність настала внаслідок загального захворювання, перебування на інвалідності не зараховується до страхового стажу при призначенні пенсії. Оскільки страховий стаж позивача становить 07 років 04 місяці 16 днів, цього недостатньо для призначення пенсії по інвалідності.

Таким чином, суд вважає, що підстав для визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.06.2022 №98 та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності позивачу, немає.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 1статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

Відповідно до частини 2статті 35 Закону № 1058-ІV, у разі якщо особа не з`явилася в органи медико-соціальної експертизи на повторний огляд у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому вона мала з`явитися на повторний огляд.

Згідно частини 3 статті 35 Закону № 1058-ІV, у разі якщо строк повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю пропущено з поважних причин або в разі визнання її знову особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності відновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня повторного огляду, але не більш як за три роки, якщо орган медико-соціальної експертизи визнає її за цей період особою з інвалідністю. При цьому якщо під час повторного огляду особи з інвалідністю переведено на іншу групу інвалідності, пенсія за зазначений період виплачується за попередньою групою інвалідності.

Якщо виплату пенсії особі з інвалідністю було припинено у зв`язку з відновленням здоров`я або якщо вона не отримувала пенсії внаслідок нез`явлення на повторний огляд без поважних причин, то в разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата раніше призначеної пенсії поновлюється з дня встановлення інвалідності знову за умови, що після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. Якщо минуло більше п`яти років, пенсія призначається знову на загальних підставах.

Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд.

Судом встановлено, що позивач отримувала пенсію по інвалідності до 01.02.2009, і з цього часу до 11.03.2022, коли їй було встановлено 3 групу інвалідності (загальне захворювання), не мала статусу особи з інвалідністю, внаслідок чого виплата пенсії була припинена.

Оскільки після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років, тому пенсія по інвалідності призначається знову лише на загальних підставах.

Страховий стаж позивачки, згідно оскаржуваного рішення, становить 7 років 4 місяці та 16 днів. Так відповідно до запису трудової книжки позивач 30.03.1996 звільнена з роботи в СК «Промінь» в зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності.

Згідно абзацу 1 частини 1статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 4 частини 1статті 24 вказаного Закону визначено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Тобто вказана правова норма передбачає зарахування до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується.

Однак, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, що спірних правовідносин такий випадок не стосується, оскільки причиною встановлення інвалідності у всіх довідках МСЕК вказано - "загальне захворювання".

Згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи.

Також у вказаній статті зазначається, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Згідно п.1.1, 2.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 13.11.2001 №455) тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

У разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях.

Отже, до стажу трудової діяльності включається період тимчасової непрацездатності в період роботи (та який засвідчується листком непрацездатності), а не при звільненні з роботи та після цього.

Враховуючи те, що у позивача інвалідність настала внаслідок загального захворювання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що перебування на інвалідності не зараховується до страхового стажу при призначенні пенсії. Наведене свідчить про те, що оскільки страховий стаж позивача становить 07 років 04 місяці 16 днів, цього недостатньо для призначення пенсії по інвалідності.

Таким чином, підстав для визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.06.2022 №98 та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності позивача, немає.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги в оскаржуваній відповідачем частині, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.