Справа № 620/10719/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 року № 620/10719/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №4469-5173/П-02/8-1000/21 від 21.04.2021 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 18.02.2020, отриманого позивачем 31.07.2021; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 18.02.2020 у розмірі 90% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області №123 від 03.08.2021 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 адміністративну справу №620/10719/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 прийнято до провадження адміністративну справу №620/10719/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що судді України, які перебувають у відставці, мають беззаперечне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Таким чином, оскільки з 01.01.2020 змінились складові суддівської винагороди, то виникли правові підстави для проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте відповідач відмовив у такому перерахунку. Крім того, також зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання має становити 90% суддівської винагороди.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено, що відповідно із положеннями пункту 25 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів" N 1402-VIII від 02.06.2016 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному вказаним Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" N 2453-VI від 07.07.2010 року. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року N 2-р/2020 вищевикладені норми пункту 25 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 1402 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). На даний час не було прийнято відповідного правового акта, який би регулював порядок здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тому не має можливості здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача до визначення порядку перерахунку. Відповідач також заперечував щодо відсоткового розміру довічного грошового утримання, зазначаючи про неможливість застосування 90% при перерахунку.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Прилуцьким РВ УМВС України в Чернігівській області 17.12.1998.

Позивач на час звернення до суду із цим позовом є суддею у відставці Броварського міськрайонного суду Київської області, що підтверджується посвідченням судді у відставці №02032.

Згідно з постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08.09.2016 №1513-VIII позивач звільнений з посади судді Броварського міськрайонного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму та зміною розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач 28.07.2020 звернувся до Броварського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Київській області із заявою встановленої форми про перерахунок пенсії та із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема на підставі довідки від 28.07.2020 №429, виданої ТУ ДСА України в Київській області. Окрім цього, позивач просив пенсійний орган врахувати період проходження строкової військової служби та час навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі до стажу роботи судді. На вказану заяву позивач отримав відмову.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року у справі 320/7724/20 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Броварського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 18.08.2020 №5186-8342/П-02/8-1000/20 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби у період з 31.10.1984 до 18.10.1986, а саме 1 рік 11 місяців 18 днів та половину строку навчання за денною формою навчання в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.09.1987 до 30.06.1991, а саме 1 рік 11 місяців 15 днів та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 28.07.2020 №429, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року у справі 320/7724/20 набрало законної сили 07.06.2021 року.

Водночас, судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ у розмірі 86% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, що не заперечується сторонами та встановлено в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року №320/7724/20.

На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року у справі 320/7724/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області здійснено з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Перерахований розмір пенсії становить 64 573,44 грн. (100896,00 * 64%).

Територіальним управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 03.08.2021 №123 позивачу видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 01.01.2021 його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 110985,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним перерахунком, позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку виходячи із 90% розміру суддівської винагороди на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області №123 від 03.08.2021 року.

Листом від 21.04.2021 року №4469-5173/П-02/8-1000/21 відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку з 01.01.2021 року щомісячного довічного грошового утримання.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо не проведення такого перерахунку пенсії, позивач звернувся даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відносини, що виникають у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

За приписами частини першої статті 142 Закону №1402-VІІІ суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина друга статті 142 Закону №1402-VIІІ).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 15 квітня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Законом України від 16 жовтня 2019 року № 193-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07 листопада 2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

Відтак, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

При цьому, Конституційний Суд України визнав неконституційним весь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.

На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону №1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Розглядаючи справу з подібними правовідносинами (справа №620/5437/20 постанова від 24 вересня 2021 року) Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку)щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402-VIII.».

Відтак, усі без винятку судді, незалежно від того, чи вийшли вони у відставку відповідно до Закону №2453-VI, або вийшли чи вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII, мають однакові за змістом та обсягом, єдині конституційно-правовий статус і гарантії незалежності, рівні правові можливості, у тому числі, щодо реалізації ними права на відставку та отримання довічного грошового утримання у належному розмірі, зокрема, із збільшенням розміру щомісячного довічного грошового утримання на два відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, як це встановлено частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 8 грудня 2021 у року у справі №280/9587/20, від 23 червня 2022 року по справі № 420/1987/21, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, стаж роботи позивача на посаді судді становить 27 років 5 місяців 1 день (згідно з розрахунком стажу судді, який встановлений у рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року у справі 320/7724/20), що за правилами частини 3 статті 142 Закону №1402 дає йому право на виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 64 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

За таких обставин, враховуючи зазначені висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд вважає не обґрунтованими доводи позивача щодо наявності правових підстав для здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимог про зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області №123 від 03.08.2021 року, суд враховує таке.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано доказів звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки від 03.08.2021 року №123, а рішення про відмову у проведенні перерахунку, що оскаржується датоване 21.04.2021 року, а отже точно не може стосуватися перерахунку на підставі вказаної довідки, оскільки прийнято раніше ніж складено довідку. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що вказана довідка до органів пенсійного фонду позивачем не подавалася.

Крім того, жодних документальних доказів на підтвердження власних доводів про протиправність дій (рішень) відповідача в цій частині (зокрема, рішень та/або листів, якими позивачу відмовлено у виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням вказаної довідки) позивачем до матеріалів справи не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із суддівської винагороди зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області №123 від 03.08.2021 року, є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання із врахуванням вказаної довідки на стадії прийняття оскаржуваного рішенням не переглядалось.

Частиною 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Позивач ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.