Справа № 280/5980/22
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2023 року Справа № 280/5980/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Дубини Ю.О.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шульга Олександр Анатолійович, до Запорізького окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та скасування наказу,
Обставини справи: 18.10.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шульга Олександр Анатолійович, до Запорізького окружного адміністративного суду, в якій позивач просить суд:
- поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду;
- визнати протиправною бездіяльність Запорізького окружного адміністративного суду щодо не нарахування та не виплати судді Запорізького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди, починаючи з 19 липня 2022 року;
- зобов`язати Запорізький окружний адміністративний суд провести донарахування та виплату судді ОСОБА_1 суддівської винагороди у розмірі, встановленому частинами 2-3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за період, починаючи з 19 липня 2022 року до дня набрання рішення по вказаній справі законної сили;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць;
- скасувати наказ голови Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року №155-к.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є суддею Запорізького окружного адміністративного суду. З 10.03.2022 позивач залучений до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з чим, наказом тимчасово виконуючого голови Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2022 №50-к позивача увільнено від виконання обов`язків із відправлення правосуддя у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України на особливий період з 10 березня 2022 року (п.1); збережено за ОСОБА_1 місце роботи, займану посаду та середньомісячну заробітну плату на період проходження військової служби (п.2); доручено начальнику відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Запорізького окружного адміністративного суду, проводити нарахування та виплату середнього заробітку за період проходження ОСОБА_1 військової служби по мобілізації до Збройних Сил України на особливий період (п.3). Наказом голови Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2022 №155-к внесено зміни до наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2022 №50-к: пункт 2 викладено в такій редакції: « 2. Зберегти: 2.1. за ОСОБА_1 , суддею Запорізького окружного адміністративного суду, місце роботи і займану посаду на період проходження військової служби.». Також наказом від 19.07.2022 №155-к визнано з 19 липня 2022 року таким, що втратив чинність, пункт 3 наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2022 №50-к. Наказ від 19.07.2022 №155-к видано у зв`язку з набранням чинності Законом України №2352-ІХ від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо оптимізації трудових відносин», яким внесено зміни до статті 119 Кодексу законів про працю України. Позивач не погоджується з наказом від 19.07.2022 №155-к, вважає, що скасування середнього заробітку жодним чином не пов`язується із втратою права на отримання суддівської винагороди і не свідчить про втрату суддею, який проходить військову службу, права на отримання суддівської винагороди у розмірі, встановленому статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки позивача не позбавлено статусу судді та гарантій суддівської винагороди, визначених в Конституції України та Законі України «Про судоустрій і статус суддів». З огляду на викладене, позивач і звернувся до суду за захистом своїх прав з цим позовом.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2022 адміністративну справу №280/5980/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та скасування наказу передано голові Запорізького окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо передачі справи за підсудністю.
Розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2022 №130 передано адміністративну справу №280/5980/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та скасування наказу Третьому апеляційному адміністративному суду для визначення підсудності справи.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2022 адміністративну справу №280/5980/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та скасування наказу передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №280/5980/22 надійшла 15.11.2022.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2022, справу №280/5980/22 передано судді Кучугурній Н.В.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 21.11.2022 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів звернення до суду в межах строків, установлених ч.5 ст.122 КАС України, або подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням інших поважних причин пропуску строку та наданням відповідних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.
07.12.2022 засобами поштового зв`язку від 01.12.2022 до суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якому представник просить суд визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду із позовною заявою у цій справі та поновити строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 задоволено клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду; поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Запорізького окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та скасування наказу; прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження одноособово суддею Кучугурною Н.В.; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
05.01.2023 на електронну адресу суду, а 13.01.2023 засобами поштового зв`язку від відповідача надійшли відзиви на позовну заяву аналогічні за змістом. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що у зв`язку з набранням 19.07.2022 чинності Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», у ч.3 ст.119 КЗпП України слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено на слова «зберігаються місце роботи і посада». З огляду на ці законодавчі зміни, відповідачем і був виданий оскаржуваний наказ від 19.07.2022 №155-к, згідно з яким, на період проходження військової служби за позивачем зберігаються місце роботи і посада. Відповідач уважає, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ухвалою суду від 12.12.2022 підготовче засідання призначено на 11 січня 2023 року на 10:40 год.
Підготовче судове засідання 11.01.2023 було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Кучугурної Н.В. у щорічній відпустці.
Підготовче судове засідання у справі №280/5980/22 було відкладено на 06 лютого 2023 року на 10:40 год.
03.02.2023 до суду представником позивача подано відповідь на відзив, в якому адвокат Шульга О.А. зазначає про необхідність надання відповідачем бухгалтерських та/або банківських документів на підтвердження виплати позивачу суддівської винагороди.
06.02.2023 у підготовче судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Ухвалою суду від 06.02.2023 продовжено підготовче провадження у справі №280/5980/22 на 30 днів; відкладено підготовче судове засідання у справі №280/5980/22 на 22 лютого 2023 року на 10:00 год. Цією ухвалою витребувано у Запорізького окружного адміністративного суду додаткові докази у справі.
20.02.2023 від відповідача на виконання вимог ухвали суду від 06.02.2023 надійшли витребувані судом документи: копії розрахункових листів позивача.
20.02.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 21.02.2023 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №280/5980/22 задоволено; здійснено допуск представника позивача ОСОБА_2 до участі у судовому засіданні, призначеному на 22.02.2023 на 10:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyСon».
22.02.2023 представником позивача ОСОБА_2 на електронну адресу суду надіслано копію його паспорту, яка підписана електронним цифровим підписом, для підтвердження особи представника.
Підготовче судове засідання 22.02.2023 було проведено за участю представника позивача ОСОБА_2 (брав участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції). Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Ухвалою суду від 22.02.2023 закрито підготовче провадження; призначено судове засідання для розгляду справи №280/5980/22 по суті на 13 березня 2023 року на 11:00 год.
09.03.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 10.03.2023 відмовлено представнику позивача ОСОБА_2 у задоволенні його заяви про участь у судовому засіданні, призначеному на 13.03.2023, в режимі відеоконференції.
13.03.2023 представником позивача на електронну адресу суду подано пояснення (промову в дебатах). У цих поясненнях представник позивача наводить висновки Великої палати Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №990/4/22 та рішення Ради суддів України від 05.08.2022 №24, згідно з яким, Рада суддів України звертає увагу розпорядників бюджетних коштів органів судової влади, що суддям, увільненим від виконання обов`язків з відправлення правосуддя у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, виплачується суддівська винагорода та передбачені законом доплати до посадового окладу.
13.03.2023 у судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Засідання було відкладено на 29.03.2023 на 11:30 год.
17.03.2023 до суду засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла заява про участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 20.03.2023 заяву представника позивача - адвоката Шульги Олександра Анатолійовича про участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №280/5980/22 задоволено.
Крім цього, до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів витрат на професійну правничу допомогу (копії договору про надання правової допомоги адвокатом від 25.05.2022 №301/25).
27.03.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшли пояснення у справі №280/5980/22, в яких представник позивача наводить такі ж підстави в обґрунтування позовних вимог як і в поясненнях, які надійшли до суду 13.03.2023.
У судове засідання 29.03.2023 сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представником позивача подана заява про проведення судового засідання призначеного на 29.03.2023 без участі позивача та його представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
З огляду на те, що всі учасники справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, не з`явилися у судове засідання, а також з огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд, відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, розглянув справу у письмовому провадженні 29.03.2023.
Згідно з ч.4 ст.243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
З 03.04.2023 по 16.04.2023 суддя Кучугурна Н.В. перебувала у щорічній відпустці, у зв`язку з чим, рішення складено і підписано 17.04.2023 перший робочий день після виходу судді з відпустки.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,
Указом Президента України від 09 жовтня 2009 року №814/2009 ОСОБА_1 (позивач) призначений на посаду судді Запорізького окружного адміністративного суду.
З метою стримування військової агресії Російської федерації проти України та забезпечення оборони держави, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року та Указу Президента «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року нижчепойменованих військовозобов`язаних з 09 березня 2022 року призначено на вакантні посади та зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всі види забезпечення молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10 березня 2022 року командиром 4 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Про наведене свідчить витяг із наказу від 10.03.2022 №38 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині).
Крім цього, 10.03.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) був виданий наказ №39, згідно з яким з 10 березня 2022 року зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всі види забезпечення молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10 березня 2022 року офіцером відділення офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наказом від 20.04.2022 №68 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині), відповідно до пунктів 42 та 82, 102 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, нижчепойменованих військовослужбовців, які проходять військову службу на посадах офіцерського, рядового, сержантського та старшинського складу увільнено від займаної посади і призначено лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 квітня 2022 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 .
10.03.2022 тимчасово виконуючим обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду видано наказ №50-к «Про увільнення ОСОБА_3 від виконання обов`язків із відправлення правосуддя у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації».
увільнено ОСОБА_1 , суддю Запорізького окружного адміністративного суду, від виконання обов`язків із відправлення правосуддя у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України на особливий період з 10 березня 2022 року (п.1 наказу);
збережено за ОСОБА_1 , суддею Запорізького окружного адміністративного суду, місце роботи, займану посаду та середньомісячну заробітну плату на період проходження військової служби (п.2 наказу);
доручено начальнику відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Запорізького окружного адміністративного суду, проводити нарахування та виплату середнього заробітку за період проходження ОСОБА_1 військової служби по мобілізації до Збройних Сил України на особливий період (п.3 наказу).
19.07.2022 головою Запорізького окружного адміністративного суду видано наказ №155-к «Про внесення змін до наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2022 №50-к «Про увільнення ОСОБА_3 від виконання обов`язків із відправлення правосуддя у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації».
Наказом від 19.07.2022 №155-к внесено зміни до наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2022 №50-к «Про увільнення ОСОБА_3 від виконання обов`язків із відправлення правосуддя у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації»:
1) пункт 2 викладено в такій редакції: « 2. Зберегти: 2.1. за ОСОБА_1 , суддею Запорізького окружного адміністративного суду, місце роботи і займану посаду на період проходження військової служби.».
Також наказом від 19.07.2022 №155-к визнано з 19 липня 2022 року таким, що втратив чинність, пункт 3 наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2022 №50-к «Про увільнення ОСОБА_3 від виконання обов`язків із відправлення правосуддя у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації».
Наказ від 19.07.2022 №155-к видано у зв`язку з набранням чинності Законом України №2352-ІХ від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо оптимізації трудових відносин», яким внесено зміни до статті 119 Кодексу законів про працю України.
Позивач не погоджується з наказом від 19.07.2022 №155-к, уважає, що скасування середнього заробітку жодним чином не пов`язується із втратою права на отримання суддівської винагороди і не свідчить про втрату суддею, який проходить військову службу, права на отримання суддівської винагороди у розмірі, встановленому статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки позивача не позбавлено статусу судді та гарантій суддівської винагороди, визначених в Конституції України та Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Наведені обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до приписів статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ (далі Закон №1932-ХІІ), у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Згідно з частинами першою, третьою статті 17 Закону №1932-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
До видів військової служби, згідно з частиною шостою статті 2 Закону №2232-ХІІ, відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України (в редакції, чинній на момент видання наказу від 10.03.2022 №50-к «Про увільнення ОСОБА_3 від виконання обов`язків із відправлення правосуддя у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації»), за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
19.07.2022 набрав чинності Закон №2352-ІХ, яким внесені зміни до КЗпП України, зокрема, у частині третій статті 119 слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінити словами «зберігаються місце роботи і посада».
Як наслідок, з 19.07.2022 (дата набрання чинності Законом №2352-ІХ) за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, зберігається лише місце роботи і посада (без збереження середнього заробітку), та правові підстави для виплати вказаним працівникам з 19.07.2022 середнього заробітку відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 2352-ІХ) відсутні.
Як зазначено вище, 19.07.2022 головою Запорізького окружного адміністративного суду видано наказ №155-к «Про внесення змін до наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2022 №50-к «Про увільнення ОСОБА_3 від виконання обов`язків із відправлення правосуддя у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації». Цим наказом п.2 наказу від 10.03.2022 №50-к викладено в такій редакції: « 2. Зберегти: 2.1. за ОСОБА_1 , суддею Запорізького окружного адміністративного суду, місце роботи і займану посаду на період проходження військової служби.», а також припинено виплату середнього заробітку з 19.07.2022 на період проходження військової служби.
Водночас суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Ці приписи повністю узгоджуються з частиною другою статті 130 Конституції України, згідно з якою, розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Відповідно до частини другої статті 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Згідно з частиною десятою статті 135 Закону №1402-VIII, суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Водночас, Законом №1402-VIII передбачено вичерпний перелік обмежень у виплаті суддівської винагороди. Перебування на військовій службі не є таким випадком.
При вирішенні цього спору суд також ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №990/4/22.
Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час здійснення правосуддя існують випадки, коли за певних умов суддя не може здійснювати правосуддя. Такі випадки поділяються на дві категорії.
До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, при проведенні кваліфікаційного оцінювання та застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя.
Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою. Наприклад, припинення роботи суду у зв`язку з військовими діями, стихійним лихом, нездійснення суддею правосуддя у разі ліквідації, реорганізації суду, перебуванням судді у відрядженні, тимчасова непрацездатність, перебування у різного роду відпустках (основна, додаткова, соціальна), у зв`язку з мобілізацією відповідно до вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Держава своєю чергою забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів; розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій (стаття 130 Основного Закону України).
Судді здійснюють правосуддя шляхом реалізації судової влади в межах повноважень, якими вони наділені відповідно до Основного Закону України та закону про судоустрій. Судді виконують свої обов`язки на професійній основі, мають однаковий юридичний статус, основу якого становлять спільні елементи, незалежно від місця суду в системі судоустрою чи від адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді. Однаковість юридичного статусу усіх суддів обумовлена, зокрема, наявністю єдиного порядку набуття статусу судді, сукупністю прав та обов`язків судді, єдністю юридичних гарантій, які надають суддям можливість бути неупередженими, об`єктивними, безсторонніми та незалежними. Із набуттям статусу судді пов`язане й набуття передбачених Конституцією та законами України гарантій незалежності, на чому неодноразово наголошував Конституційний Суд України у своїх рішеннях.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначав: «Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу...Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо)...» (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).
Невід`ємним елементом статусу суддів, зокрема, є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення. У більшості випадків, коли суддя не здійснює правосуддя (окрім випадків застосування до судді дисциплінарного стягнення), йому (судді) виплачується суддівська винагорода. Отримання від держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди, нерозривно пов`язує цю особу з її статусом судді.
Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України.
У рішенні від 08.04.2016 №4-рп/2016 у справі №1-8/2016 Конституційний Суд України зазначив, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя.
Однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.
У рішенні від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15) Конституційний Суд України вказав, що обов`язок держави щодо забезпечення фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, закріплений у статті 130 Конституції України, є однією з конституційних гарантій незалежності суддів.
У цьому ж Рішенні Конституційного Суду України зазначено, що питання оплати праці судді, зокрема отримання чи неотримання ним доплат до посадового окладу, в одних випадках нездійснення ним правосуддя законодавчо врегульовані, а саме: відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя у випадку застосування до судді дисциплінарного стягнення, відрядження судді для роботи у Вищій раді правосуддя, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України (у разі призначення судді членом цих органів), Раді суддів України, а також за заявою судді відрядження для роботи у Національній школі суддів України, мобілізація. Щодо інших випадків, коли суддя не здійснює правосуддя, зокрема з незалежних від нього причин або через обставини, що не обумовлені його поведінкою, відповідного законодавчого регулювання немає, а отже, за положенням частини десятої статті 133 Закону №2453 у редакції Закону № 192 у таких випадках суддя не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Проте, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим. Застосований законодавцем у положенні частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192 підхід до об`єднання усіх випадків, коли суддя, який не здійснює правосуддя, не має права на отримання доплат до посадового окладу, не можна визнати виправданим, справедливим та домірним, оскільки такий підхід не враховує особливостей кожної категорії підстав нездійснення правосуддя, ступеня обумовленості таких підстав поведінкою судді та інших законодавчо визначених обставин, а отже, невиправдано призводить до звуження обсягу гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення.
З огляду на викладене, суд зазначає, що питання обрахунку, розміру та виплати суддівської винагороди унормовується виключно статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ.
Суд також звертає увагу на той факт, що Рада суддів України у рішенні від 19.04.2019 №21 «Про право суддів здійснювати правосуддя після спливу строку відсторонення та на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018» висловила позицію про те, що суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018(4062/15).
Крім цього, Рада суддів України рішенням від 05.08.2022 №24 вирішила, серед іншого, звернути увагу розпорядників бюджетних коштів органів судової влади, що суддям, увільненим від виконання обов`язків з відправлення правосуддя у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, виплачується суддівська винагорода та передбачені законом доплати до посадового окладу.
З урахуванням конституційних гарантій незалежності суддів, пріоритетності норм Конституції України та Закону №1402-VIII над іншими нормами законодавства, суд дійшов висновку, що з моменту набрання чинності Законом №2351-IX, яким внесені зміни до частини третьої статті 119 КЗпП України в частині збереження за працівниками, прийнятими на військову службу за призовом під час мобілізації, лише місця роботи і посади, але без збереження середнього заробітку, суддям, увільненим від виконання обов`язків з відправлення правосуддя у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, суддівська винагорода має виплачуватися у повному обсязі.
Проте, з розрахункових листів ОСОБА_1 , копії яких надані до матеріалів справи, видно, що у липні 2022 року позивачу було виплачено 1467,82 грн суддівської винагороди, яка у серпні 2022 року була утримана з позивача. Протягом серпня 2022 року лютого 2023 року суддівська винагорода ОСОБА_1 не виплачувалась.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене, суд зазначає про задоволення позовних про: скасування наказу голови Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року №155-к; визнання протиправною бездіяльності Запорізького окружного адміністративного суду щодо не нарахування та не виплати судді Запорізького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди, починаючи з 19 липня 2022 року; зобов`язання Запорізького окружного адміністративного суду провести донарахування та виплату судді ОСОБА_1 суддівської винагороди у розмірі, встановленому статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за період, починаючи з 19 липня 2022 року до дня набрання рішенням у вказаній справі законної сили.
Щодо вимог позивача, які стосуються допуску рішення до негайного виконання в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць, суд зазначає таке.
Положеннями ч.3 ст.241 КАС України передбачено, що судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.
Статтею 371 КАС України визначено категорії адміністративних справ, рішення по яким виконуються або можуть виконуватися негайно, тобто до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.
Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання рішення, у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1, 2 ч.1 цієї статті (п.1 ч.2ст.371 КАС України).
Оскільки рішення суду у цій справі носить зобов`язальний характер та в ньому не вирішується питання про стягнення коштів з відповідача, то дія ст.371 КАС України на зазначені правовідносини не розповсюджується, а отже рішення суду не підлягає негайному виконанню.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат з оплати судового збору.
Водночас адвокатом позивача Шульгою О.А. до матеріалів справи надано клопотання про долучення витрат на професійну правничу допомогу.
Такими доказами є копія договору від 25 травня 2022 №301/25 про надання правової допомоги адвокатом (далі договір).
Договір укладений між ОСОБА_1 (клієнт) та ОСОБА_2 (адвокат).
Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Водночас, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.7 ст.139 КАС України).
Оскільки позивач та його адвокат не зробили відповідну заяву щодо судових витрат з оплати правової допомоги, суд залишає заяву без розгляду.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Скасувати наказ голови Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року №155-к.
Визнати протиправною бездіяльність Запорізького окружного адміністративного суду щодо не нарахування та не виплати судді Запорізького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди, починаючи з 19 липня 2022 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Запорізький окружний адміністративний суд (вул. Сергія Синенка, 65-В, м. Запоріжжя, 69041, ).

Суддя Н.В. Кучугурна