Справа № 473/1237/23
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/1237/23
РІШЕННЯ

іменем України

"18" квітня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Ротар М.М.

при секретарі судового засідання Лукіянчиній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив

в березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.03.2023 року Інспектором старшим сержантом поліції Дулевичем Олегом Андрійовичем Відділення поліції №7 (м. Корець) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №668174, в вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

З даної постанови вбачається, що позивач 12 березня 2023 року керуючи транспортним засобом KIA SOUL DT2618EE в м. Корець, вул. Київська 85 порушив правила зупинки ближче 30 метрів від посадкового майданчику маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9.е правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважав, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку із відсутністю порушення правил дорожнього руху, оскільки автомобіль припарковано на лівому боці дороги в напрямку руху до м. Рівне, не було суцільної розмітки та відсутній знак зупинки маршрутних транспортних засобів.

Виходячи з цих обставин позивач ОСОБА_1 просив визнати протиправною та скасувати вказану постанову.

Ухвалою суду від 24.03.2023 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. На адресу суду надіслав матеріали адміністративної справи відповідно до якої було винесено постанову ЕАС №6668174 від 12.03.2023 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 ст. 122 КУпАП, надано відео-фіксацію з місця адміністративного правопорушення та розгляду справи від 12.03.2023 року.

Дослідивши матеріали, суд встановив наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

При розгляді адміністративного позову щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суди, відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Зокрема судом встановлено, що 12.03.2023 року Інспектором старшим сержантом поліції Дулевичем Олегом Андрійовичем Відділення поліції №7 (м. Корець) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №668174, в вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп..

Як вбачається з даної постанови, матеріалів справи позивач ОСОБА_1 12 березня 2023 року керуючи транспортним засобом KIA SOUL DT2618EE в м. Корець, вул. Київська 85 порушив правила зупинки ближче 30 метрів від посадкового майданчику маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9.е правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП..

Відповідно до п. 15.9.е Правил дорожнього руху водій механічного транспортного зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ч 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень ч 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Під час розгляду справи судом здійснено дослідження наданих відповідачем відеозаписів, частина з яких відтворює процедуру спілкування працівників поліції з водієм та не містить істотних за доказовим впливом відомостей.

Згідно з пунктом 3.4 ГБН В.2.3-0:2018 посадковий майданчик - це майданчик з твердим покриттям, призначений для очікування, посадки та висадки пасажирів маршрутного транспорту.

У відповідності до розділу 33 ПДР України «Дорожні знаки»:

-5.41.1«Пункт зупинки автобуса» - знак позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів;

- 5.41.2 «Кінець пункту зупинки автобуса» - знак може встановлюватися в кінці посадкового майданчика пункту зупинки автобуса.

У постанові від 07 листопада 2019 року по справі №487/2179/17 Верховний Суд зазначив, що зі змісту вказаних норм вбачається, що відповідні дорожні знаки є елементами саме зупинки маршрутного транспорту, як і посадковий майданчик… Так, за структурою викладеної у пункті 15.9 «е» ПДР України норми об`єктивна сторона порушення полягає в зупинці транспортного засобу ближче 30 м саме від посадкових майданчиків, а не зупинки маршрутного транспорту. Водночас, лише коли посадковий майданчик, як елемент зупинки, відсутній, то вказана відстань вимірюється від дорожнього знака зупинки.

Досліджені судом докази не містять відомості про здійснення зупинки транспортного засобу на відстані ближче 30 метрів від посадкового майданчику. Судом встановлено, що заміру відстані від місця зупинки позивача та зупинки громадського транспорту інспектором патрульної служби не здійснювалось.

При перегляді відеозапису вбачається, що автомобіль знаходиться у нерухомому стані, докази розміщення дорожніх знаків, які б вказували на заборону зупинки транспортного засобу у вказаному місці, відсутні.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 констатовано, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного вбачається відсутність об`єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому, судом встановлено, що відповідачем не забезпечено збирання достатніх доказів на підтвердження порушення позивачем правил зупинки ближче 30 метрів від посадкового майданчику маршрутних транспортних засобів та достатні відомості про існування складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, не надано.

Відповідач не спростував обставин, на які посилається позивач, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення, суду не надав. Суд позбавлений можливості встановити факт порушення позивачем ПДР України з урахуванням заперечень позивача з приводу цього твердження в оскаржуваній постанові та ненадання відповідачем жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем недоведено правомірність прийнятого рішення і факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, то постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 247, п. 1, ст. 251, ст.280, ст.293 КУпАП, ст.8, , ст.9, ст.77, ст.139, ст.242, ст.244, ст. 246, ст. 286 КАС України, суд

ухвалив

позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАС №6668174 від 12.03.2023 року у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення (з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України).

Суддя М.М. Ротар