Справа № 205/9005/22
Суддя: Бізяєва Н. О.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13.04.2023 Єдиний унікальний номер 205/9005/22
Провадження номер 2-а/205/5/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участі секретаря судового засідання Ільїчової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Фещенко Ігоря Станіславовича до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Волошин Євгеній Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2022 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Фещенка І.С. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, з позовом до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6252560 від 06.12.2022 року, вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що 06.12.2022 року о 00:10:02 інспектором, лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Волошином Є.О. відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 6252560 від 06.12.2022 року, якою останнього визнано винним у здійсненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП України та винесено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно Постанови, 06.12.2022 о 00:03:38 м. Дніпро вул. Успенських, 19 водій керував ТЗ не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. ПДР - керування Т/3 особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на ТЗ, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка). Позивач, рухаючись по вулиці Успенських, 19, на транспортному засобі ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , був безпідставно зупинений та після зупинки, до нього підійшла посадова особа відповідача та вимагала пред`явити посвідчення водія, однак, у свою чергу, позивачу не було пред`явлено жодного документу, який би посвідчував посадову особу відповідача. Сторона позивача вважає, що на момент зупинення позивача працівниками патрульної поліції, останній не порушував правила дорожнього руху, а отже працівники поліції не мали право зупиняти позивача, у зв`язку з чим, за відсутності жодної законної підстави для зупинки транспортного засобу позивача, відсутності чіткого сформулювала причини зупинки, зупинення транспортного засобу позивача було безпідставним, внаслідок чого позивач мав повне право не пред`являти власне водійське посвідчення поліцейському .Крім того, позивачу не були роз`яснені його права і обов`язки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2023 року по справі відкрито провадження та залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції - Волошина Є.О., розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.8).

23.01.2023 року відповідачем, на електронну поштову адресу суду, подано відзив на позовну заяву, вимоги позову не визнають у повному обсязі, зазначаючи наступне, що 06.12.2022 інспектором взводу 2 роти 4 батальону 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Волошиним Є.О., винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що останній, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, днз НОМЕР_1 , в м. Дніпрі, по вул. Успенських, в районі будинку 19, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. Вказана постанова повністю відповідає встановленим вимогам законодавства. Працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08.08.2015 року Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 р. наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення.

У зв`язку з чим, виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення Правил дорожнього руху України, останнім було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу на підставі Закону та, в подальшому, розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відносно такого водія, яким виявився позивач, яке було проведено з дотриманням норм законодавства. Під час розгляду справи, жодних переконливих доводів своєї невинуватості, на місці розгляду справи, позивачем не надано. Разом з тим, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеної до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. Зазначаючи і на те, що вимоги позову є безпідставними та не доведеними відповідними доказами, просять в задоволенні вимог позову відмовити у повному обсязі (а.с. 33-42, 52-56).

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, адвокатом Фещенко І.В. подано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просить суд задовольнити (а.с. 69).

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за відсутності представника Управління.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань, письмових пояснень, до суду не надав.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності її учасників на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, судом встановлено наступне.

Положеннями статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що 06.12.2022 року інспектором лейтенантом 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Волошиним Є.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 (позивача по справі), якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (далі оскаржувана Постанова). Згідно оскаржуваної постанови, позивачу інкримінується вчинення 06.12.2022 р. о 00:03:38 в м. Дніпро, вул. Успенська, 19 керування транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. ПДР - керування Т3 особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на ТЗ, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка) (а.с. 7-8).

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід вказати, що наявність складу правопорушення встановлюється сукупністю передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність, а саме таких необхідних елементів як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Наполягаючи на відсутності складу адміністративного правопорушення позивач у позовній заяві не заперечує достовірність вказаних у постанові обставин, а посилається лише на неправомірність складення відносно нього вказаної постанови.

При цьому Правила дорожнього руху не містять виключень, які б дозволяли водіям керувати транспортними засобами без посвідчення водія.

Разом з цим, суд враховує, що обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також, ч. 2 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, суд враховує позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, яка дійшла висновку, що право інспектора поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб не пов`язується з обов`язком доводити, що зупинка транспортного засобу була законною.

Окремо Верховний суд зауважив, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Що стосується доводів позивача про незабезпечення йому права на захист при складенні оскаржуваної постанови то суд зауважує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що права позивачу поліцейським, в тому числі і право на захист при складенні вказаної постанови, не роз`яснювались, а сам позивач вимагав захисника при складенні вказаної постанови.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вказано у рішенні ЄСПЛ «SMILJANIC v. Croatia (N 35983/14)», існують вагомі підстави для захисту суспільства від шкоди в дорожньо-транспортних пригодах, що визнається відповідними міжнародними документами, внутрішнім законодавством і політикою, зокрема і здоровим глуздом. Держава, вживаючи належні стримувальні та превентивні заходи, має намагатися запобігати дорожньо-транспортним пригодам шляхом забезпечення дотримання відповідних правил, направлених на зменшення ризиків небезпечної, необережної чи безвідповідальної поведінки на дорозі. ЄСПЛ констатував про обов`язок національних органів влади застосувати комплексний та всеохопний підхід до застосування ефективних стримувальних та превентивних заходів для того, щоб припинити постійні серйозні порушення правил дорожнього руху. Такий підхід вимагав би вжиття заходів, ключовим у яких є зменшення факторів ризику для безпеки дорожнього руху.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовою особою, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлений приписами КУпАП. Надані суду докази дають підстави вважати, що дії відповідача були правомірними та вина позивача доводиться належним чином.

Враховуючи наведені вище обставини суд дійшов до висновку, що накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову то судові витрати позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 241-247,286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Фещенко Ігоря Станіславовича до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Волошин Євгеній Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.О. Бізяєва