Справа № 380/3313/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3313/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області (вул. Митрополита Андрія, 10, м. Львів, ЄДРПОУ - 13814885) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) та виплачувати пенсію за віком на загальних підставах із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019, 2020, 2021 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії починаючи з 12.12.2022, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що вона отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». 12.12.2022 року позивачка звернулася до відповідача із заявою в якій просила перевести її з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних підставах із застосуванням показника середньої заробітної плати за три останні роки (2019-2021 роки). Однак, 25.01.2023 року отримала відповідь від відповідача №731-20238/Г-52/8-1300/23 від 12.01.2023, щодо відсутності підстав для переведення її з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних підставах із застосуванням показника середньої заробітної плати за три останні роки (2019-2021 роки), позаяк пенсію позивачки вже було перераховано Головним управлінням ПФУ у Львівській області з 01.01.2004 року відповідно до Закону №1058. Позивачка стверджує, що з часу призначення пенсії з 25.02 2001 року вона не зверталась до Головного управління ПФУ щодо перерахунку чи призначення пенсії з інших підстав. Позивачка не погоджується з рішенням Головного управління ПФУ у Львівській області від 12.01.2023 року №731-20238/Г-52/8-1300/23 та вважає його протиправним і таким, що суперечить законодавству України та порушує її права.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні з 25.02.2001 як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2, яку з 01.01.2004 перераховано відповідно до Закону № 1058. Пенсія призначена та виплачується відповідно до чинного законодавства згідно з поданими документами про стаж та заробітну плату. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-VIII, внесено зміни до Закону № 1058, з 01.10.2017 усі пенсії перераховані із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного страхового року в розмірі 1%. Враховуючи викладене, на думку відповідача, не підлягає задоволенню позовна вимога позивачки щодо врахування під час переходу на пенсію за нормами Закону № 1058 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, оскільки, показник середньої заробітної плати, який, відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058 враховується для призначення пенсії, був врахований під час призначення пенсії у 2001 році, тому, під час переведення на інший вид пенсії залишається незмінним і перевизначенню не підлягає.

Ухвалою від 27.02.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. З 25.02.2001 позивачці призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.2004 пенсію позивачки перераховано відповідно до Закону № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Загальний (страховий) стаж, який враховано для обчислення пенсії становить 29 років 05 місяців 19 днів. Коефіцієнт страхового стажу 0,29417. Середньомісячний заробіток обчислений за період з 01.08.1975 по 30.09.1980, який визначено із застосуванням проіндексованої середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески 6186,32 грн., становить 6300,21 грн. (6186,32 грн.* 1,01841 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Розмір пенсійної виплати з 01.07.2022 складає 2193,80 грн.

Позивачка звернулась до відповідача з заявою, в якій просила перевести її з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних підставах із застосуванням показника середньої заробітної плати за три останні роки (2019-2021), як особі, яка вперше звернулася за призначенням вказаного виду пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 12.01.2023 №731-20238/Г-52/8-1300/23 відмовило позивачці у переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з тим, що пенсію позиваки вже було перераховано Головним управлінням ПФУ у Львівській області з 01.01.2004 року відповідно до Закону №1058.

Вважаючи відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у здійсненні перерахунку призначеної пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують переведенню на пенсію за віком за 2019, 2020, 2021 роки протиправною, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частини 3 статті 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Розмір пенсії за віком визначається за правилами статті 27 Закону № 1058. Частина перша цієї статті дає для визначення пенсії наступну формулу: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Водночас, згідно з частини 2 статті 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Пунктом 4-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено, що для осіб яким пенсія призначена до набрання чинності Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи збережено встановлення мінімального розміру пенсії за віком і доплати за понаднормовий стаж за наявності в жінок 20 років страхового стажу.

За кожний повний рік страхового стажу понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше, ніж на 1% мінімального розміру пенсії за віком.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджує Кабінет Міністрів України і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Як встановлено судом, позивачка 25.02.2001 отримувала пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 01.01.2004 року позивачку переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто позивачку з 01.01.2004 року переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону.

Оскільки мало місце призначення одного й того самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, суд вважає, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 29 листопада 2022 року у справі № 560/4589/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 107598772), в якій Верховний Суд надав відповідь на таке питання: який показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України має застосовуватись при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У вказаній справі Верховний Суд вказав, що оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Позивачка в обґрунтування позовних вимог покликається на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 31 жовтня 2018 року № 876/5312/17.

З цього приводу суд зазначає, що Верховний Суд у вищезазначеній постанові від 29 листопада 2022 року у справі № 560/4589/21 критично оцінив посилання скаржника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/17, та Верховного Суду, висловлену у постановах від 31 липня 2019 року у справі № 720/208/17, від 16 червня 2020 року у справі № 127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі № 263/6611/17 та вказав таке.

У наведених справах встановлено, що позивачам первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». У подальшому, позивачів переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У цих справах Суд дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії у межах одного закону, а тому при обчисленні пенсії необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.

Разом з тим, у цій справі, позивачка з 01.01.2004 отримує пенсію за віком, яку призначено відповідно до Закону № 1058, та звернулася до відповідача із заявою, в якій просила перевести її з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком на загальних підставах із застосуванням показника середньої заробітної плати за три останні роки (2019-2021), як особі, яка вперше звернулася за призначенням вказаного виду пенсії.

Суд зазначає, що оскільки позивачці з 01.01.2004 виплачується пенсія за віком, то відсутні підстави для застосування обчислення такої пенсії на підставі заяви позивачки з урахуванням положень законодавства, які регулюють питання первинного призначення пенсії.

З урахуванням викладеного, всебічно та в повному обсязі дослідивши та оцінивши в сукупності обставини справи та доводи учасників процесу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Грень Н.М.