Справа № 420/5811/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5811/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул.Січових Стрільців,15, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул.Кравчука,22В, м.Луцьк, Волинська область, 43026) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправними та скасувавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 04.11.2022 р. №64 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.12.2022 р. №64 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) період роботи з 14.09.2003 по 23.03.2005 рр. в Одеському міському спеціалізованому будинку дитини №1 на посаді медичної сестри в подвір відповідно до положень статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначити і виплачувати їй пенсію за вислугу років відповідно пункту "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.10.2022 року.

Позивач у позові зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області протиправно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки протиправно не зараховано спеціального стажу роботи позивачки на посаді медичної сестри з 14.09.2003 по 23.03.2005 рр. в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в подвійному розмірі.

Ухвалою суду від 27 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області позов не визнає, зазначає, що позивачем не надано документи на підтвердження спірного періоду стажу, які б в сукупності дали змогу віднести його до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років. За таких обставин дії Головного управління є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Приморського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 28.10.2022 р. про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та далі за текстом - Закон України «Про пенсійне забезпечення»), що підтверджується розпискою-повідомленням №7990 від 28.10.2022 р., виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

До заяви про призначення пенсії надано трудову книжку серії НОМЕР_2 оформлену 07.05.1986 року, в якій в п. 18 зазначено, що згідно наказу № 29-к від 12.09.2003 р. Позивачку з 14.09.2003 р. прийнято на роботу за переводом в Одеський міський спеціалізований будинок дитини №1 на посаду медичної сестри групової. В п. 19 трудової книжки зазначено, що наказом №8-к від 16.03.2005 р. Позивачку звільнено з 23.03.2005 року за власним бажанням в порядку ст. 38 КЗпП України.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 No22-1 (далі Порядок No22-1) визначено, що заява На призначення/перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до п. 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку розгляд документів, наданих позивачем провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області.

Рішенням про відмову в призначенні пенсії від Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 04.11.2022 р. №64 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років через недостатню кількість спеціального страхового стажу, необхідного для призначення даної пенсії. До вказаного рішення додано розрахунок загального і спеціального стажу роботи Позивачки та повідомлено, що загальний стаж склав 31 рік 10 місяців 22 дні, з яких спеціальний стаж склав 25 років 10 місяців 25 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (необхідно 26 років 6 місяців - по 10.10.2017р.). Зазначено, що до страхового стажу зараховано всі періоди роботи, зазначені в трудовій книжці.

22.12.2022 року Позивачка повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Серед інших необхідних для призначення пенсії документів Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області надано довідку Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини №l Одеської міської ради (далі - КНП) №654 від 25.10.2022 р., яка підтверджує час перебування на посаді в зазначеному закладі та лист КНП з роз`ясненнями про характер виконуваної позивачкою роботи від 28.11.2022 р. №719, в якому зазначено, що за час роботи в КНП у період з 14.09.2003 по 23.03.2005 рр. за час роботи позивачки на посаді медичної сестри згідно установчих документів КНП профіль діяльності, серед іншого: «медико-соціальний захист дітей-сиріт, дітей, які залишились без піклування батьків, з вадами фізичного та розумового розвитку (III-V категорія), діти тубінфіковані, хворі з малими та згасаючими формами туберкульозу».

Додатково листом від 22.12.2022 р. позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 22.12.2022р., в якій просила врахувати зазначений вище спеціальний стаж її роботи в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

29.12.2022 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в в Івано-Франківській області винесено рішення №64 про відмову в призначенні пенсії. Зазначене рішення обґрунтовано відсутністю необхідного спеціального стажу роботи Позивача (наявний стаж лише 31 рік 10 місяців 2 дні, спеціальний стаж склав 25 років 10 місяців 18 днів (стаж зараховано по 10.10.2017), посилаючись на п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2-1 розділу 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (зі змінами та далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Повідомлено, що до страхового стажу зараховано всі періоди роботи, зазначені в трудовій книжці та про право на оскарження цього рішення органу ПФУ.

Позивач зазначає, що станом на дату подання цього позову Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не здійснено обчислення спеціального стажу роботи Позивачки з 14.09.2003 по 23.03.2005 рр. в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а Відповідачем не призначено Позивачці пенсію за вислугу років згідно вимог чинного в Україні законодавства.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст.7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

За змістом статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з трудової книжки позивачки з 14.09.2003 р. по 23.03.2005 р. вона працювала в Одеському міському спеціалізованому будинку дитини №1 на посаді медичної сестри, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства Міській спеціалізований будинок дитини №1 Одеської міської ради (далі - КНП) №654 від 25.10.2022 р. та листом з роз`ясненнями про характер виконуваної позивачкою роботи від 28.11.2022 р. №719.

Вказаний період (1 рік 6 місяців 18 днів) зарахований до загального стажу позивача, проте він має бути зарахований у подвійному розмірі згідно зі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом е) статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту пенсії призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

До переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відносяться лікарні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичні центри та на наступник посадах: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад); аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії на посадах провізори, фармацевти (незалежно від найменування посад), лаборанти.

У примітці №2 до Переліку № 909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Визначення поняття заклад охорони здоров`я наведено в статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 р. №2801-XII (далі за текстом - Закон № 2801-XII), згідно якої це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової Форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону № 2801-XII заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами за наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців.

Так згідно п.1.1. наказу Міністерства охорони здоров`я України Про затвердження Типового положення про будинок дитини № 123 від 18.05.98 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 червня 1998 р. за № 372/2812 будинок дитини є комунальним закладом охорони здоров`я для медико-соціального захисту дітей-сиріт, дітей, які залишились без піклування батьків, а також дітей з вадами фізичного та розумового розвитку.

Пп. «Б» пункту 1.2. цього Наказу визначено, що спеціалізований будинок дитини для медико-соціального захисту дітей-сиріт, дітей, які залишились без піклування батьків, з вадами фізичного та розумового розвитку (III - V груп здоров`я) віком від народження до чотирьох років, а також: з органічним ураженням нервової системи та порушенням психіки; з органічним ураженням центральної нервової системи, в тому числі з дитячим церебральним паралічем без порушення психіки; з порушенням функції опорно-рухового апарату та іншими вадами фізичного розвитку без порушення психіки; з порушенням слуху та мови; з порушенням мови; з порушенням зору (сліпі, слабозорі); тубінфікованих, хворих з малими та згасаючими формами туберкульозу, ВІЛ-інфікованих.

Згідно п.2.1. Типового положення 2.1. Будинок дитини забезпечує, серед іншого, медико-соціальне обслуговування дітей-сиріт, дітей, які залишилися без піклування батьків, дітей з вадами фізичного та розумового розвитку, які тимчасово знаходяться у будинку дитини за заявою батьків: щоденне медичне спостереження педіатра (і в разі потреби інших спеціалістів) за вихованцями; проведення двічі на рік весною і восени) поглиблених медичних оглядів вихованців проведення планових профілактичних та оздоровчих заходів; лікування дітей, які, за висновком лікаря, не потребують стаціонарного лікування, а також лікування, корекція та реабілітація дітей з вадами у фізичному та розумовому розвитку тощо.

Стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, а саме: робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Таким чином, особа, яка станом на момент звернення до Пенсійного органу має від 25 до 30 років спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, має право на призначення пенсії за вислугу років, незалежно від її віку.

Докази щодо характеру виконуваної позивачем роботи на посаді медичної сестри в Одеському міському спеціалізованому будинку дитини №1, що підтверджується довідкою КНП №654 від 25.10.2022 р. та листом з роз`ясненнями про характер виконуваної позивачкою роботи від 28.11.2022 р. №719, відповідно до якого згідно підпункту 6 пункту 1.2. Типового положення про будинок дитини, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №123 від 18.05.98р.: спеціалізований будинок дитини для медико- соціального захисту дітей-сиріт, дітей, які залишились без піклування батьків, з вадами фізичного та розумового розвитку (III - V груп здоров`я) віком від народження до чотирьох років, а також: діти тубінфіковані, хворі з малими та згасаючими формами туберкульозу (абз.8). Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 «Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів», термін зберігання медичної документації щодо диспансерного обліку 5 років, а саме інформації про дітей, що перебували на - диспансерному обліку у закладі у період 2003-2005 років.

Як вбачається з трудової книжки позивачки з 14.09.2003 р. по 23.03.2005 р. вона працювала в Одеському міському спеціалізованому будинку дитини №1 на посаді медичної сестри, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства Міській спеціалізований будинок дитини №1 Одеської міської ради (далі - КНП) №654 від 25.10.2022 р. та листом з роз`ясненнями про характер виконуваної позивачкою роботи від 28.11.2022 р. №719.

Факт роботи у вищезазначені періоди на вказаних посадах не є спірним та визнається відповідачем про що зазначено в рішенні про відмову в призначенні пенсії.

Водночас, періоди роботи позивачки з 14.09.2003 р. по 23.03.2005 р. не зараховані до стажу роботи у подвійному розмірі.

При цьому, жодних доводів з наданням належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про необхідність зарахування вказаних періодів роботи у подвійному розмірі до стажу, пенсійним органом суд не повідомлено.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що факт роботи позивачки на відповідній посаді підтверджений наданими нею доказами та є достатньою підставою для зарахування подвійного стажу роботи.

З огляду на той факт, що спірні періоди роботи зараховані відповідачем до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, проте всупереч вищевикладених вимог не обраховані в подвійному розмірі, без надання жодних пояснень вказаного, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача зарахувати до стажу період роботи позивача з 14.09.2003 р. по 23.03.2005 р. в подвійному розмірі.

При цьому, враховуючи той факт, що підставою для відмови в призначення пенсії за вислугу років слугували висновки відповідача про недостатність спеціального стажу, однак оскільки в ході судового розгляду справи судом встановлена протиправність в зарахуванні відповідних періодів роботи позивача в подвійному розмірі до спеціального стажу, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав позивача у вказаній частині є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, а відтак зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 28.10.2022р. з урахуванням висновків суду та зарахуванням до спеціального стажу період роботи з 14.09.2003 по 23.03.2005 рр. в Одеському міському спеціалізованому будинку дитини №1 на посаді медичної сестри в подвійному розмірі.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Згідно ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул.Січових Стрільців,15, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул.Кравчука,22В, м.Луцьк, Волинська область, 43026) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 04.11.2022 р. №64 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.12.2022 р. №64 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) період роботи з 14.09.2003 по 23.03.2005 рр. в Одеському міському спеціалізованому будинку дитини №1 на посаді медичної сестри в подвійному розмірі відповідно до положень статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.10.2022р. відповідно пункту "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107, ) сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко