Справа № 280/414/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року Справа № 280/414/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Деревянко А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м.Полтава, вул. Соборності, 66; ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; )

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача 1 щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення;

- зобов`язати відповідача 1 провести нарахування та виплату позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). 22.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами для надання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, однак рішенням відповідача від 26.09.2022 № 88 позивачу у задоволенні відповідної заяви відмовлено. Підставою для відмови встановлено відсутність сплати роботодавцем страхових внесків в травні 2022 та відсутність позивача з 23.03.2022 по 10.06.2022 на роботі. Позивач вважає дії відповідача протиправними, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 23.01.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано від ГУ ПФУ в Полтавській області копію заяви ОСОБА_1 про надання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (№5017 від 22.09.2022). Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області).

07.02.2023 ГУ ПФУ в Запорізькій області подав до суду пояснення щодо позовної заяви, в яких зазначає, що на дату досягнення пенсійного віку за даними трудової книжки ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з комунальним некомерційним закладом охорони здоров`я на посаді, яка дає право на виплату грошової допомоги. Проте, за даними системи персоніфікованого обліку страховий стаж ОСОБА_1 за травень 2022 року відсутній. Також до заяви ОСОБА_1 долучила довідки № 45/к від 27.06.2022 та №01-12/341 від 20.09.2022 про надання відпустки без збереження заробітної плати з 23.03.2022 по 10.06.2022. У зв`язку з вищезазначеним, представник третьої особи вважає, що ОСОБА_1 не має право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV оскільки на день досягнення пенсійного віку вона була відсутня на посаді, яка дає право на виплату грошової допомоги.

13.02.2023 відповідач 1 подав до суду документи на виконання ухвали суду від 23.01.2023 в частині витребування доказів та відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та з посиланням на пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV вказує, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів є - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII), і мають страховий стаж не менше 30 років (для жінок) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Позивач на день досягнення пенсійного віку за даними системи персоніфікованого обліку та довідок № 45/к від 27.06.2022 та № 01-12/341 від 20.09.2022 не перебувала на посадах робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону №1788-XII. Також відповідач зазначає, що питання виплати позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, яка проживає у місті Запоріжжі та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області не належать до повноважень Управління, отже, відсутні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача у частині виплати позивачу грошової допомоги. Також відповідач звертає увагу на те, що безпосередньо органи Пенсійного фонду мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, зокрема прийняття відповідного рішення, перевірки та оцінки наданих доказів на предмет їх прийнятності та достатності тож позовні вимоги в частині зобов`язання Управління нарахувати грошову допомогу є втручанням в дискреційні повноваження пенсійного органу. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 14.03.2023 залучено до участі у справі №280/414/23, в якості другого відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області (далі відповідач 2).

24.03.2023 відповідач 2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та з посиланням на пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV вказує, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів є - ж статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж не менше 30 років (для жінок) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Оскільки виявлено відсутність сплати страхових внесків за травень 2022 року, місяць в якому позивачка досягла пенсійного віку, також згідно довідок № 45/к від 27.06.2022 та №01-12/341 від 20.09.2022 позивачка була відсутня на роботі, вирішено відмовити у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

З 22.07.2022 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, на час виникнення спірних правовідносин позивач перебувала на обліку в Управлінні.

Позивач звернулась до сервісного центру відділу обслуговування громадян №6 ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою від 22.09.2022 щодо не виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.

З 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Враховуючи наведене, заяву позивача від 22.09.2022 в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області.

Рішенням №88 від 26.09.2022, прийнятим відділом перерахунків пенсій №2 (м. Горішні Плавні) управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Полтавській області, відмовлено позивачу в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV та повідомлено, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Провівши аналіз електронної пенсійної справи виявлено відсутність сплати страхових внесків за травень 2022 року, місяць в якому гр. ОСОБА_1 досягла пенсійного віку. Згідно довідки №45/к від 27.06.2022, яка видана Комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча лікарня №5» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради та довідки №01-12/341 від 20.09.2022, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико санітарної допомоги №10» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, з 23.03.2022 по 10.06.2022 гр. ОСОБА_1 була відсутня на роботі. Враховуючи вищевикладене, вирішено відмовити в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.

Вважаючи, що право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV порушене відповідачем, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-1V передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е і ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені, зокрема, Переліком №909.

Пунктом 5 вказаного Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е-ж статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту е статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

З аналізу наведених норм законодавства можна дійти висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.

Зі змісту рішення відповідача №88 від 26.09.2022 слідує, що підставами для відмови у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій стала відсутність сплати страхових внесків за травень 2022 року та наявність інформації, відповідно до довідок № 45/к від 27.06.2022 та № 01-12/341 від 20.09.2022, про відсутність позивача з 23.03.2022 по 10.06.2022 на роботі.

В контексті вищенаведеного суд звертає увагу, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.03.2020 у справі №175/4084/16-а(2-а/175/86/16), отримання грошової допомоги у розмірі десятимісячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV, визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Суд зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в першу чергу пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

При цьому, слід зазначити, що відсутність особи на роботі у зв`язку з перебуванням у відпустці без збереження заробітної плати, внаслідок чого за особу не сплачуються страхові внески, не може мати вплив на право особи на отримання такого виду грошової допомоги, оскільки при цьому трудові відносини не перериваються і особа продовжує перебувати на відповідній посаді, яка дає право на отримання грошової допомоги.

Судом досліджено довідку №45/к від 27.06.2022, яка видана Комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча лікарня №5» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, відповідно до якої позивач в травні 2022 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати.

Проте, станом на час призначення пенсії, позивач перебувала у трудових відносинах з Комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча лікарня №5» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради та Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико санітарної допомоги №10» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, що підтверджується записом в трудовій книжці та довідками №45/к від 27.06.2022 та № 01-12/341 від 20.09.2022.

При цьому, позивач досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, має страховий стаж 40 років 4 місяці 24 дні на час призначення пенсії за віком, до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії не отримувала, що підтверджується наданими до матеріалів справи письмовими доказами та відповідачами не оспорюється.

Отже, надані до матеріалів справи письмові докази підтверджують, що позивач має необхідний спеціальний страховий стаж роботи на посаді, передбаченій пунктом е статті 55 Закону №1788-XII, за останньою посадою працювала у комунальному закладі охорони здоров`я та вийшла на пенсію за віком саме з цієї посади, не отримувала до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії, а тому має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач 1 діяв не у спосіб передбачений законами та Конституцією України, у зв`язку з чим порушене право позивача на отримання спірної грошової допомоги підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача 1 призначити ОСОБА_1 грошову допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.

З приводу зобов`язання відповідача 1 виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV, суд звертає увагу, що згідно з пунктом 4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Таким чином, наразі органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У даному випадку заява позивача щодо призначення грошової допомоги розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Полтавській області та за результатом її розгляду прийнято рішення №88 від 26.09.2022 про відмову в призначенні відповідного виду грошової допомоги. Отже, саме відповідач 1 у цьому спорі є органом, що призначає грошову допомогу у відповідності до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Тобто, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу грошової допомоги були делеговані ГУ ПФУ в Полтавській області, проте обов`язок виплати грошову допомогу у відповідності до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV, після її призначення, залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера.

Отже, в частині заявлених позовних вимог про зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошової допомоги, належним відповідачем є саме ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За приписами частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі скасування індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене, наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області виплатити позивачу грошову допомогу у відповідності до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.

Отже, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Полтавській області як суб`єкта владних повноважень, яким допущено порушення прав позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 26.09.2022 №88, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, у відповідності з положеннями пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66; .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 19.04.2023.

Суддя М.О. Семененко