Справа № 200/3452/22
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року Справа№200/3452/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач тривалий час працював в органах прокуратури Донецької області на різних посадах. Наказом прокурора Донецької області від 03.09.2020 №871-к його було звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області та органів прокуратури Донецької області з 04.09.2020 на підставі п.9 ч.1 ст.51 ЗУ «Про прокуратуру». Позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №200/9093/20-а визнано протиправним та скасовано наказ керівника Донецької обласної прокуратури №871-к від 03.09.2020 про звільнення позивача з посади прокурора та поновлено його в органах прокуратури на рівнозначній посаді прокурора прокуратури Донецької області з 05.09.2020 року, рішення суду в частині поновлення на роботі звернено до негайного виконання. Позивач зауважив, що незважаючи на допущення до негайного виконання рішення суду у частині поновлення його на роботі, було виконано відповідачем лише 15.04.2022 року шляхом видання керівником Донецької обласної прокуратури наказу №378-к від 15.04.2022 року про скасування наказу про його звільнення з посади та органів прокуратури. Позивач зазначив, що у зв`язку з тим, що рішення суду не виконувалося з 22.12.2021 по 14.04.2022 року за цей період він не отримував заробітну плату. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем внаслідок невиконання рішення суду, зверненого до негайного виконання, допущено протиправну бездіяльність, якою порушено його право на працю. Окрім цього, позивач закцентував свою увагу на тому, що ст.236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір, про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Позивач звернувшись до адміністративного суду, просив - визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі №200/9093/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області за період з 22.12.2021 по 14.04.2021; стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі №200/9093/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області за період з 22.12.2021 по 14.04.2021, у сумі 93 886,26грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що наказом прокурора Донецької області від 03.09.2020 №871-к позивача було звільнено з посади прокурора прокуратури Донецької області та органів прокуратури Донецької області з 04.09.2020 на підставі п.9 ч.1 ст.51 ЗУ «Про прокуратуру». Позивачем був оскаржений зазначений наказ до Донецького окружного адміністративного суду. Рішенням суду від 21.12.2021 у справі №200/9093/20-а частково задоволені позовні вимоги позивача. Наказ про звільнення позивача з посади прокурора від 03.09.2020 №871-к був скасований; поновлено позивача в органах прокуратури на рівнозначній посаді прокурора прокуратури Донецької області та органів прокуратури з 05.09.2020; стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.05.2020 по 21.12.2021 включно у розмірі 392 396,42 грн. В частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць рішення суду допущене до негайного виконання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі №200/9093/20-а за заявою позивача виправлені описки допущені у резолютивній частині рішення від 21.12.2021. Змінено абзац третій резолютивної частини рішення та викладено в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області з 05.09.2020». В абзаці четвертому резолютивної частини судового рішення слова з «05.05.2020» замінено словами «з 05.09.2020». Наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 15.04.2022 року №378-к позивача поновлено на посаді прокурора з 05.09.2020 року.

Відповідач зауважив, що затримка у поновленні на роботі відбулася через те, що суд першої інстанції неправильно визначив посаду на яку позивач підлягав поновленню. Одразу після винесення ухвали судом першої інстанції про виправлення описок у рішенні про поновлення на належній посаді з зазначенням правильної дати, прокуратурою винесено наказ про поновлення позивача на належній посаді. Відповідач зазначив, що під час поновлення на посаді позивача він діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач закцентував свою увагу на тому, що позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про відмову відповідача виконувати рішення суду та наявність умислу, спрямованого на такі дії чи бездіяльність. За викладених обставин відповідачем у добровільному порядку виконано рішення суду від 21.12.2021 року у справі №200/9093/20-а про поновлення на посаді позивача у строк, коли це стало фактично можливим.

Відповідач просив закрити провадження за вимогами про визнання протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення суду про поновлення на посаді, а у задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи викладені у відзиві відповідача вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства. Позивач зауважив, що посилання відповідача на рішення Верховного Суду не є подібними до цієї справи ані за суб`єктним складом, ані за об`єктом та предметом правового регулювання, ані за підставами та предметом позову. Позивач зазначив, що свій позов до відповідача про визнання протиправною бездіяльність та стягнення середнього заробітку за час затримки у виконання рішення суду про поновлення на роботі просить задовольнити повністю.

Відповідачем були надані додаткові пояснення по справі, в яких було зазначено, що Донецька обласна прокуратура не погодившись з вищевказаним рішенням суду, 27 січня 2022 року спрямувала до Першого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2022 року у справі №200/9093/20-а, задоволено апеляційну скаргу відповідача. Рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року у цій справі скасовано. Прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Представник Донецької обласної прокуратури закцентував свою увагу на тому, що приймаючи рішення у справі №200/9093/20-а колегією суддів апеляційної інстанції зазначено, що підставою для звільнення позивача, згідно з наказом від 03.09.2020 №871-к, вказано рішення Сьомої кадрової комісії від 09.07.2020 №7, а оскільки вказане рішення не визнано протиправним та не скасовано (справа №200/6875/20-а), то вимоги позивача про визнання протиправним і скасування наказу прокурора Донецької області від 03.09.2020 №871 не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення коштів у справі №200/3452/22 (справа про затримку виконання рішення) ґрунтуються на невиконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №200/9093/20-а про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову від 22.12.2022 у справі №200/9093/20-а відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 прямо вказавши на законність наказу про його звільнення. Оскільки обов`язок поновлення позивача на посаді скасовано, то вимоги про стягнення коштів за несвоєчасне виконання цього обов`язку (несвоєчасне поновлення) також не можуть бути задоволені. Таким чином, у даному випадку правова підстава для набуття коштів відпала, відтак кошти за затримку виконання рішення суду будуть безпідставно набутими. Скасоване рішення суду не може викликати будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його скасуванням та в будь-якому разі таке скасоване рішення не може породжувати право позивача на стягнення відповідних сум, передбачених положеннями статті 236 КЗпП України, інше розуміння правовідносин, що склалися між сторонами та задоволення позову суперечитиме принципам справедливості судового розгляду. Таким чином, представник позивача просив постановити рішення, яким закрити провадження за вимогами про визнання протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення суду про поновлення на посаді, в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2022 відкрито провадження по даній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.09.2022 зупинено провадження у справі № 200/3452/22 до набрання законної сили судового рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/9093/20-а за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.04.2023 клопотання представника Донецької обласної прокуратури про поновлення провадження у справі №200/3452/22 та проведення розгляду справи за участю представника Донецької обласної прокуратури, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Поновлено провадження у справі №200/3452/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. У задоволенні клопотання про розгляд справи за участю представника Донецької обласної прокуратури відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.04.2023 у задоволенні клопотання представника Донецької обласної прокуратури про закриття провадження за вимогами про визнання протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення суду про поновлення на посаді, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 виданим Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області від 11.12.2002 року. Позивач є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 15.05.2019 №1414-/23722 виданої департаментом соціального захисту Маріупольської міської ради.

Відповідач: Донецька обласна прокуратура () - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, відповідно до наказу Прокуратури в Донецькій області від 27.11.2019 № 1027 позивача було призначено прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури області.

Наказом від 03.09.2020 №871 позивача було звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру». Підставою для звільнення вказано рішенням сьомої кадрової комісії від 09 липня 2020 року № 7.

09.07.2020 Сьомою кадровою комісією було прийнято рішення № 7, в якому зазначено що позивач не пройшов успішно атестацію у зв`язку з його неявкою на виконання практичного завдання та проведення співбесіди 02 липня 2020 року.

Позивачем було оскаржено рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про неуспішне проходження позивачем атестації.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі №200/6875/20-а, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду 13 вересня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про неуспішне проходження позивачем атестації від 09 липня 2020 року № 7.

Позивачем був оскаржений наказ від 03.09.2020 №871 про звільнення винесений Донецькою обласною прокуратурою.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/9093/20-а від 21 грудня 2021 року, вирішено: визнати протиправним та скасувати наказ керівника Донецької обласної прокуратури №871-к від 03 вересня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області та органів прокуратури; поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на рівнозначній посаді прокурора Прокуратури Донецької області та органів прокуратури з 05 вересня 2020 року; стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 травня 2020 року по 21 грудня 2021 року включно у розмірі 392 396,42 грн.; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць; в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/9093/20-а від 24 січня 2022 року вирішено: виправити описки, допущені в резолютивній частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 200/9093/20-а; змінити абзац третій резолютивної частини рішення, виклавши його в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області з 05 вересня 2020 року»; в абзаці четвертому резолютивної частини судового рішення слова «з 05 травня 2020 року» замінити словами «з 05 вересня 2020 року».

Як підтверджується матеріалами справи, відповідно до наказу №378-к, виданого керівником Донецької обласної прокуратури від 15 квітня 2022 року, скасовано наказ прокурора Донецької області №871-к від 03.09.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області; поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області з 05 вересня 2020 року. Підстава: заява ОСОБА_1 , рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №200/9093/20-а, ухвала про виправлення описки від 24.01.2022 року.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що Офісом Генерального прокурора було подано касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/6875/20-а від 10 березня 2021 року (головуючий суддя Льговська Ю.М.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року (колегія суддів: головуючий суддя Блохін А.А., судді Казначеєв Е.Г., Сіваченко І.В.), постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №200/6875/20-а адміністративне провадження № К/990/3003/22 від 14 липня 2022 року вирішено: касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року задовольнити; рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у цій справі скасувати; ухвалити у цій справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю; постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Також судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що відповідачем було подано апеляційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 200/9093/20-а за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/9093/20-а від 22.12.2022 року, якою вирішено: апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 200/9093/20-а задовольнити; рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 200/9093/20-а скасувати; прийняти нову постанову; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити; повне судове рішення складено 22 грудня 2022 року; постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначив позивач в адміністративному позові, рішення суду №200/9093/20-а відповідачем не виконувалося з 22.12.2021 по 14.04.2022 року, таким чином позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного виконання рішення суду від 21.12.2021 у справі №200/9093/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області за період з 22.12.2021 до 14.04.2022 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 21.12.2021 року у справі №200/9093/20-а за період з 22.12.2021 до 14.04.2022 року у сумі 93 886,26 грн.

Спірним питанням у зазначеній справі, є стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду, яке в наступному було скасовано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частинами 1 та 8 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Приписами ст. 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній до 10.06.2021, було передбачено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній з 10.06.2021, установлено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Суд зазначає, що скасоване рішення суду не може викликати будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його скасуванням, та в будь-якому разі таке скасоване рішення не може породжувати право позивача на стягнення відповідних сум, передбачених положеннями статті 236 КЗпП України; інше розуміння правовідносин, що склалися між сторонами, та задоволення позову суперечитиме принципам справедливості судового розгляду.

Суд у своїх висновках виходить з того, що судовим рішенням, що набрало законної сили (постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2022 року по справі №200/9093/20-а), встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі №200/6875/20-а, яке залишено без змін постанови Першого апеляційного адміністративного суду 13 вересня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про неуспішне проходження позивачем атестації від 09 липня 2020 року № 7.

Постановою Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 200/6875/20-а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року і постанови Першого апеляційного адміністративного суду 13 вересня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення Кадрової комісії відмовлено повністю.

Згідно пп. 2 п. 19 п. 11 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», рішення Кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є безумовною підставою для звільнення прокурора з посади.

09.07.2020 Сьомою кадровою комісією було прийнято рішення № 7, в якому зазначено що позивач не пройшов успішно атестацію у зв`язку з його неявкою на виконання практичного завдання та проведення співбесіди 02 липня 2020 року.

Наказом від 03.09.2020 №871 позивача було звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України Про прокуратуру. Підставою для звільнення вказано рішення Сьомої кадрової комісії від 09 липня 2020 року № 7.

Враховуючи зазначене, наказ прокурора Донецької області від 03.09.2020 № 871-к про звільнення ОСОБА_2 є обґрунтованим та законним. Підстави для визнання його протиправним і скасування відсутні.

Позовні вимоги про поновлення в органах прокуратури Донецької області та в Донецькій обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній (рівноцінній) посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області, стягнення з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, є похідними від вимоги про визнання протиправним і скасування наказу від 03.09.2020 №871 позивача і тому задоволенню не підлягають.

Істотним для вирішення спору є те, що на момент розгляду цієї справи правові підстави у позивача вимагати виплати йому суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі №200/9093/20-а, є похідною вимогою, що стала наслідком у зв`язку з незаконним звільненням, яка формально виникла з ухвалення вищезазначеного рішення суду від 21.12.2021 та із скасуванням якого припинила своє існування.

Також принциповим у розумінні положень статті 236 КЗпП України є те, що право на передбачені цією статтею виплати існує та зберігається виключно в разі незаконності звільнення працівника. Тобто правовою метою цієї статті є додатковий захист трудових прав працівника, який незаконно звільнений.

У ситуації, коли правова мета та підстави застосування статті 236 КЗпП України спростовані іншим судовим рішенням, особа втрачає право вимагати здійснення передбачених нею виплат.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Отже, у постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 200/6875/20-а, Верховний Суд дійшов висновку, що правові підстави для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення кадрової комісії відсутні та спірне рішення кадрової комісії видане на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вищезазначеною постановою Верховного Суду, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду 13 вересня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення Кадрової комісії відмовлено повністю.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2022 року по справі №200/9093/20-а звільнення ОСОБА_1 із займаної посади на підставі наказу прокурора Донецької області від 03.09.2020 року №871-к визнано обґрунтованим та законним, а підстави для визнання його протиправним і скасуванням його відсутніми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку виконання рішення на підставі статті 236 КЗпП України.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 758/15415/15-ц.

З огляду на викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що норми КАС України та Закону України «Про судовий збір» не передбачають розподілу (стягнення) судових витрат, які не були здійснені, тому питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 18 квітня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець