Справа № 640/30066/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю.
за участю секретаря: Рожок В. В.

представників позивача Янович-Бунь І. Б., Годованець Л. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2022 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначено) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до Державної екологічної інспекції України, третя особа Державна екологічна інспекція Столичного округу про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України, за участю третьої особи Державної екологічної інспекції Столичного округу, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати пункти 6, 10, 14, 15, 18 припису Державної екологічної інспекції України від 20 серпня 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано пункти 6, 15 припису Державної екологічної інспекції України від 20 серпня 2020 року.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції у цій частині та прийняте нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Державною екологічною інспекцією України у період з 31 липня 2020 року по 13 серпня 2020 року на підставі наказу №262 від 28 липня 2020 року та №264 від 29 липня 2020 року, згідно направлення від 28 липня 2020 року №20 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" за місцем здійснення господарської діяльності Товариства, за результатами якого складено відповідний акт від 13 серпня 2020 року. За результатами перевірки складено акт від 13.08.2020 року № 4.1-001 (надалі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено наявність порушень вимог законодавства, а саме:

- не в повній мірі визначено склад і властивості відходів, що утворюються, а саме не враховано тару пакувальну (поліетилен, пластик, папір тощо);

- не ведеться первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів тари пакувальної (папір, поліетилен, пластик), що утворюються, збираються та зберігаються за формою 1-ВТ ведеться;

- не забезпечено утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в якій знаходилася продукція підприємств, установ та організацій, або укладання угод з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію;

- допущено змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки;

- допущено помилку при оформленні статистичної звітності "Утворення та поводження з відходами" за 2019 рік, форма №1-відходи по відходах відпрацьованих акумуляторах;

- у паспортах газопилоуловлюючих установок (ДВ №2, ДУ №8), (ДВ №3, ДУ №9), (ДВ №6), (ДВ №16), (ДВ №20), (ДВ №23), (ДВ №32) - відсутні креслення установок очистки газу в розрізі;

- у паспортах газопилоуловлюючих установок (ДВ №2, ДУ №8), (ДВ №3, ДУ №9), в пункту 5.1. - експлуатаційні показники роботи установки очистки газу (таблиця 1.1) не заповнені рядки 7 та 8 - витрати та тиск води (розчину) на зрошення по кожному апарату очистки газу;

- оригінали актів перевірки відповідності фактичних параметрів роботи установки очистки газу проектним на джерелі викиду не додаються до паспорту газопилоуловлюючих установок;

- на установках очистки газу - циклон типу ЛИОТ ?500 (ДВ №6), (ДВ №16), (ДВ №32), циклон Гипродревпром Ц-676 (ДВ №19), циклон типу ЛИОТ ?500 (ДВ №20), циклон власного виробництва ?630 (ДВ №23), циклон типу ЛИОТ ?520 (ДВ №35), циклон СИОТ №4 (ДВ №42), (ДВ №43) - не обладнано місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата;

- в усіх паспортах газопилоуловлюючих установок в пункті 7 - відомості про проведені ремонти, заміну або модернізацію установки очистки газу не відображена інформація щодо проведених ремонтів та зміни установок очистки газу під час їх експлуатації;

- не виконані заходи щодо скорочення викидів забруднюючих речовин (термін виконання заходів - 31 грудня 2019 року) передбачені умовами дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-07 від 04 вересня 2019 року, а саме: зниження викидів речовин у вигляді суспензованих твердих частинок недиференційованих за складом. Заміна існуючих апаратів мокрого очищення димових газів від золи за котлоагрегатами К-9 (ТП -13) на електрофільтри ЄГУ 140-24-15-7WS640-400-3;

- відповідно до наданого переліку автомобільної техніки автогосподарства паливно-транспортного цеху на підприємстві обліковується 19 одиниць автотранспорту. ТОВ "Євро-Реконструкція" не здійснюється виробничий контроль за відпрацьованими газами автомобілів;

- ТОВ "Євро-Реконструкція" допущено перевищення добового ліміту забору поверхневих вод, встановленого у дозволі на спеціальне водокористування від 12 жовтня 2018 року №98/КІ/49д-18 (31712,36 куб.м на добу), а саме: у період з 16-23.02.2019, 25.02.2019, 01-24.03.2019, 26-31.03.2019, 01-09.04.2019, 01-28.11.2019, 01.12.2019, 03-04.12.2019, 09-27.12.2019, 04.01.2020, 07-17.01.2020, 25-31.01.2020, 07-17.01.2020, 25-31.01.2020, 01.02.2020, 03.02.2020, 05.02.2020, 07.02.2020, 11.02.2020, 14.02.2020, 23.02.2020, 02-12.03.2020, 20-25.03.2020;

- поверхневий водозабір обладнано рибозахисною системою. Водолазне обстеження рибозахисної системи проводилось у 2016 році;

- спостережувальна свердловина №СКВ-2, яка розташована на території золовідвалу знаходиться у неналежному стані, а саме: до свердловини є вільний доступ, саніторно-захисна зона утримується в неналежному стані;

- паспорти на спостережувальні свердловини №№СКВ-36, СКВ-5, СКВ-6, СКВ-7, СКВ-8 не розроблені;

- невідповідність фактичного водовідведення умовам дозволу на спеціальне водокористування (скид зворотних вод у р. Дніпро (Канівське водосховище) здійснюється по двом випускам замість одного наведеного у дозволі).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" 18 серпня 2020 року №22/1640 подало зауваження до акту від 13 серпня 2020 року №4.1-001.

Державною екологічною інспекцією України 20 серпня 2020 року винесено припис №001, яким приписано, зокрема:

- пройти процедуру оцінки впливу на довкілля та отримати рішення про провадження планової діяльності рекультивація місця видалення відходів (МВВ) - золошлаковідвалу (п.6);

- обладнати місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата на установках очистки газу - ЛИОТ ?500 (ДВ №6), (ДВ №16), (ДВ №32), циклон Гипродревпром Ц-676 (ДВ №19), циклон типу ЛИОТ ?500 (ДВ №20), циклон власного виробництва ?630 (ДВ №23), циклон типу ЛИОТ ?520 (ДВ №35), циклон СИОТ №4 (ДВ №42), (ДВ №43) (п.10);

- не допускати перевищення добового ліміту забору поверхневих вод з Дарницького каналу (п.14);

- провести обстеження рибозахисних споруд, встановлених на водозаборі поверхевих вод у Дарницькому каналі (п.15);

- відкоригувати дозвіл на спеціальне водокористування №98/КІ/49-д-18 від 12 жовтня 2018 року щодо здійснення скиду у р. Дніпро (Канівське водосховище) через два випуски, а не через один (п.18).

Незгода позивача із вказаними пунктами припису від 20 серпня 2020 року зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначаються Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25 червня 1991 року №1264-XII (надалі по тексту також - Закон №1264-XII).

Відповідно до статті 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 35 Закону №1264-XII державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Пунктами "а" та "е" частини 1 статті 20-2 Закону №1264-XII встановлено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:

а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на утилізацію; щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі;

е) надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275 (далі - Положення №275) передбачено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 7 Положення №275, Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відтак, відповідач наділений повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням, зокрема, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з цих питань.

Повноваження відповідача щодо проведення перевірки дотримання ТОВ "Євро-реконструкція" вимог природоохоронного законодавства не заперечуються.

Обґрунтовуючи як доводи позовної заяви так і апеляційної скарги позивачем вказується на недоліки акта перевірки складеного за результатом перевірки.

Поряд із цим, як вірно зауважено судом першої інстанції, Уніфікована форма акта затверджена наказом Мінекоенерго від 26 листопада 2019 року №450.

Складений за результатами перевірки акт відповідає за формою та структурою, яка затверджена вищевказаним наказом. При цьому, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Уніфікованою формою акту, затвердженою наказом Мінекоенерго від 26 листопада 2019 року, не передбачено наявності розділів.

Крім того, загальна характеристика суб`єкта господарювання, що перевіряється, не відображена у вигляді окремого розділу, а є складовою опису виявлених порушень, що не суперечить положенням чинного законодавства.

Поряд із цим, певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року в справі №813/1790/18.

Відтак, в даній частині доводи апелянта не спричинюють протиправність проведеної перевірки та як наслідок спірного припису.

Стосовно пунктів 6 та 15 спірного припису, колегія суддів зазначає, що у цій частині судом першої інстанції позовні вимоги задоволено, та апелянтом, у цій частині, рішення суду не оскаржується.

Що ж стосовно оскарження пункту 10 спірного припису, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, проведеною перевіркою виявлено порушення позивачем підпункту 3.2.4., пункту 3, розділу 3 Правил, затверджених наказом Мінприроди №52 від 06 лютого 2009 року (зареєстровані Мінюстом від 13 квітня 2009 року №327/16343), на установках очистки газу - циклон типу ЛИОТ 0550 (ДВ №6), (ДВ №16), (ДВ №32), циклон Гипродревпром Ц-675 (ДВ №19), циклон типу ЛИОТ 0500 (ДВ №20), циклон власного виробництва 0630 (ДВ №23), циклон типу ЛИОТ 0520 (ДВ№35), циклон СИОТ №4 (ДВ №42), (ДВ №43) не обладнано місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку та вході та виході з апарата.

Підставами для скасування зазначеного пункту 10 припису товариство вказує, що на кожному джерелі викиду на вході з апарату очистки газу наявні точки відбору проб для проведення виробничого контролю відповідно до Дозволу на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами Товариства №-07 від 04 вересня 2019 року.

Водночас, відповідні відомості відсутні в зазначеному дозволі, а як повідомив відповідач та не спростовано позивачем, паспорти газоочисних установок, які були направлені на адресу Державної екологічної інспекції України в ході проведення перевірки, таких даних не містять.

При цьому, навіть наявність на кожному джерелі викиду на вході та виході з апарату очистки газу (ГОУ) точки відбору проб не відповідає вимогам чинного законодавства щодо необхідності обладнання ГОУ саме місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата, розташованими та обладнаними згідно з чинним законодавством.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, позивач частково виконав вимоги пункту 10 спірного припису.

Відповідно до змісту листа від 30 жовтня 2020 року №04/2123 "Про виконання вимог припису", товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" здійснено зміни до пилогазоочисного устаткування, зокрема, на установках очистки газу - циклон типу ЛИОТ 0550 (ДВ №6), (ДВ №16), (ДВ №32), циклон типу ЛИОТ 0500 (ДВ №20), циклон типу ЛИОТ 0520 (ДВ№35).

Також, колегія суддів у повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, що сам факт покладення виробничого контролю за викидами спеціалізованою підрядною організацією - ТОВ "Екотехсервіс", на підставі укладеного договору, жодним чином не відміняє та не заміняє необхідність дотримання позивачем норм чинного природоохоронного законодавства.

При цьому, позивачем як до суду першої інстанції так і при апеляційному розгляді не надано доказів виконання умов укладеного договору в частині здійснення виробничого контролю за викидами.

Також, безпідставними є доводи апелянта з приводу того, що газоочисне устаткування товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" введено в експлуатацію до вступу в дію ДСТУ 8725:2017 та ДСТУ 8812:2018, а нормативно-правові акти зворотньої дії не мають, то виробничий контроль за викидами підприємство здійснює у наявних точках відбору проб, суд враховує наступне.

Так, за змістом пунктів 1.3, підпункту 3.2.4 пункту 3.2, 4.4 Правил технічної експлуатації установок очистки газу, затверджених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 06 лютого 2009 року №52 (надалі також - Правила №52): вимоги цих Правил є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання (фізичними і юридичними особами), які розміщують, проектують, будують, реконструюють, технічно переозброюють, експлуатують ГОУ.

ГОУ повинні бути обладнані: місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата (кожного ступеня очищення), розташованими та обладнаними згідно з чинним законодавством.

ГОУ повинні бути обладнані місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході і на виході з апарата (кожного ступеня очищення) згідно з чинним законодавством.

Отже, вказаними Правилами чітко визначено, що ГОУ повинні бути обладнані місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата (кожного ступеня очищення), розташованими та обладнаними згідно з вимогами саме чинного законодавства.

Відтак, посилання позивача на те, що ДСТУ 8725:2017 та 8812:2018 набрали чинності після введення газоочисних установок підприємства в експлуатацію правового значення не мають, адже суб`єкти господарювання та відповідальні посадові особи, які продовжують користуватися ГОУ уже в період дії нових ДСТУ не звільняються від обов`язку щодо виконання вимог чинного законодавства і міжнародних зобов`язань держави, в т.ч. стосовно приведення у відповідність устаткування до вимог природоохоронного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування пункту 10 спірного припису.

Стосовно оскарження пункту 14 припису, яким приписано не допускати перевищення добового ліміту забору поверхневих вод з Дарницького каналу, представник позивача в обґрунтування своїх вимог вказує, що: ТЕЦ є підприємством з чіткою сезонністю виробництва, про що свідчить різниця у виробітку електричної та теплової енергії в літній та зимовий період. Споживання природного газу в період осінньо-зимового максимуму обмежена, що потребує максимального використання вугілля із пропорційним збільшенням витрат дніпровської води для золовловлення, внутрішнього та зовнішнього шлакозоловидалення; в опалювальний період значно збільшується споживання дніпровської води, що використовується для приготування зм`якшеної води для підживлення тепломереж зони теплопостачання ТОВ "Євро-реконструкція", рівень якого значно перевищує розрахунковий; збільшений забір води для технологічних потреб в зимовий період викликаний необхідністю дотримання графіку надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та переважаючого споживання в якості палива вугілля замість природного газу.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Пунктом 3 частини першої статті 44 Водного кодексу України водокористувачів зобов`язано дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Норми чинного законодавства відповідно до пунктів 1 та 3 статті 44 Водного кодексу України водокористувачів зобов`язують: економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод; дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Основним твердженням позивача щодо протиправності пункту 14 припису є неможливість виконання вимог такого пункту. Водночас, факт перевищення добового ліміту у визначені в акті періоди позивачем не заперечується.

При цьому, посилання на форму первинної статистичної звітності 2-ТП-водгосп щодо споживання річного ліміту забору, на думку суду, жодним чином не спростовує правомірності вимоги щодо дотримання добового ліміту забору води, встановленого дозволом на спеціальне водокористування від 12 жовтня 2018 року № 98/КІ/49д-18, адже вказаний у дозволі ліміт стосується саме добового ліміту забору води.

Також безпідставними є доводи, що оскільки товариством не було перевищено річні показники забору води, то відповідно і добові не могли бути перевищені, враховуючи сезонні коливання лімітів, оскільки дозволом на спеціальне водокористування від 12 жовтня 2018 року №98/КІ/49д-18.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, отриманим товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" дозволом передбачаються в т.ч. і добові ліміти забору води, а не один лише річний ліміт забору води, а сезонні коливання лімітів при видачі дозволу враховувалися в передбачені обсяги, як зазначено безпосередньо в цьому документі.

Водночас, доказів звернення позивача щодо необхідності збільшення лімітів забору води в цілому в перерахунку на добові ліміти протягом періоду дії дозволу матеріали справи не містять.

Щодо врахування так званого реверсу води в підрахунках використаної господарюючим суб`єктом протягом того чи іншого періоду води суд враховує, що чинні на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваного припису нормативні акти не передбачають виділення при обрахунках реверсу із загального обсягу води, що відбирає даний суб`єкт для своїх потреб із водойми.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що наведені позивачем доводи не звільняють його від обов`язку, передбаченого пунктом 3 частиною 1 статті 44 Водного кодексу України, а відтак, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування пункту 14 оскаржуваного припису.

Стосовно пункту 18 спірного припису колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 18 припису від 20 серпня 2020 року товариству з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" виставлено вимогу відкоригувати дозвіл на спеціальне водокористування №98/КІ/49-Д-18 від 12 жовтня 2018 року щодо здійснення скиду у р. Дніпро (Канівське водосховище) через два випуски, а не через один.

Підставами прийняття даного пункту припису зазначено те, що у позивача наявна невідповідність фактичного водовідведення умовам дозволу на спеціальне водокористування (скид зворотних вод у р. Дніпро (Канівське водосховище) здійснюється по двом випускам замість одного, наведеного у дозволі), що свідчить про порушення Товариством вимоги пункту 9 частини 1 статті 44 Водного кодексу України та недотримання умов дозволу на спеціальне водокористування.

Пунктом 9 частини 1 статті 44 Водного кодексу України встановлено, що водокористувачів зобов`язано здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, позивачем отримано дозвіл на спеціальне водокористування від 12 жовтня 2018 року №98/КІ/499-18 яким передбачається здійснення скидів через один випуск у р. Дніпро (Канівське водосховище).

Статтею 49 Водного кодексу України та пунктом 3 Порядку видачі Дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №321, передбачено, що для отримання дозволу на спеціальне водокористування юридична або фізична особа, фізична особа- підприємець звертається до органів, зазначених у частині другій цієї статті із заявою, до якої додаються: обґрунтування потреби у воді з помісячним нормативним розрахунком водокористування і водовідведення; опис та схема місць забору води та скиду зворотних вод; нормативи гранично допустимого скидання (ГДС) забруднюючих речовин у водні об`єкти із зворотними водами (з розрахунком на кожний випуск (скид) окремо); затверджені індивідуальні технологічні нормативи використання питної води (для підприємств та організацій житлово-комунального господарства, суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення); копія правовстановлюючих документів на водні об`єкти (для орендарів водних об`єктів).

Слід зауважити, що товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" не заперечується факт здійснення скиду зворотних вод із двох труб, а не з одного випуску, як це передбачено дозволом на спеціальне водокористування №98/КІ/49д-18 від 12 жовтня 2018 року, що призводить до того, що викиди по другому з них не фіксують усіх обсягів скиду та дотримання кількісних нормативів, передбачених дозволом на спеціальне водокористування.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ототожнення понять випуску (скиду) зворотних вод саме із місцем як територією такого скиду, а не трубою, через яку здійснюється такий випуск (скид) є безпідставним. Інших доводів в обґрунтування протиправності спірного пункту припису апелянтом не наведено.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог і в цій частині.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до Державної екологічної інспекції України, третя особа Державна екологічна інспекція Столичного округу про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов
(Повний текст постанови складено 14.04.2023)