Справа № 727/8268/22
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/8268/22
Провадження № 2-а/727/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судових засідань Вахнован Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області (, юридична адреса: м. Чернівці, вул. Заводська, буд.22); третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - командир роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області старший лейтенант поліції Паранюк А.В (адреса місця знаходження: м. Чернівці, вул. Заводська, буд.22)) про скасування постанови серії ЕАР №5835597 та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - командир роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області старший лейтенант поліції Паранюк А.В про скасування постанови серії ЕАР №5835597.

В обґрунтуванні заявлених вимог посилається на те, що його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу за те, він 01.09.2022р. о 15:01 керував транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Горького, 28 в м. Чернівці, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, про що було винесено командиром роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області Паранюком А.В постанову серії ЕАР № 5835597 від 01.09.2022 року. Вказану постанову вважає протиправною, а притягнення до адміністративної відповідальності необґрунтованим, так як йому не було відомо про те, що Шевченківським районним судом м. Чернівці 08.07.2022 у справі № 727/5159/22 його було визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 17000 гривень на користь держави, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Зазначає, що при зупинки транспортного засобу працівникам поліції 01.09.2022 року він пред`явив тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців а саме такого, що діяв до 22.09.2022 включно.

Вказує, що за захистом своїх порушених прав він звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду міста Чернівці від 08.07.2022р. так як вважав, що в матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення його про розгляд, час та місце розгляду справи, а також отримання ним постанови від 08.07.2022р..

Стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки на момент винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності він не знав і не міг знати за будь-яких обставин про існування постанови Шевченківського районного суду міста Чернівців від 08.07.2022р.

Просить, суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5835597 від 01.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та стягнути на його користь сплачений судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.09.2022 року відкрито провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

04.10.2022 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці представником відповідача УПП у Чернівецькій області скеровано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого відповідач зазначає, що під час несення служби по вул. Горького, 28, м. Чернівці, 01.09.2022 року екіпажем патрульної поліції було зупинено транспортний засіб марки Volkswagen з номерним знаком НОМЕР_1 , після чого працівником УПП в Чернівецькій області Паранюком А.В. було представлено і встановлено особу водія ОСОБА_1 , якому пояснено було причину зупинки та підставу перевірки документів. Вказують, що під час перевірки, поліцейськими по системі «Адмінпрактика» ІПНП було встановлено, що ОСОБА_1 08.07.2022 року згідно постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці було позбавлено права керування транспортним засобом на один рік. Зазначає, що після цього, комаром роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Паранюком А.В було винесено постанову відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП із накладенням адміністративного штрафу в розмірі 20400 грн. Просить суд, в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , в його інтересах представник, адвокат Івченко В.П не з`явилися, останнім скеровано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача і його, як представника; позовні вимоги підтримано в повному обсязі, які останні просили задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки в засідання, суду не повідомлено.

Третя особа, командир роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області старший лейтенант поліції Паранюк А.В в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки в засідання, суду не повідомлено.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого Згідно положень ст..289 КУпАП, в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутній 01.09.2022 року при розгляді і винесенні Паранюк А.В. оскаржуємої постанови, яка позивачу була вручена 01.09.2022 року.

Враховуючи викладене, положення ст.286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом щодо оскарження постанови від 01.09.2022р. порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки позов до суду надійшов 16.09.2022р., тобто в межах 10-денного строку.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд зважає на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що командиром роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Паранюк А.В. була винесена постанова серії ЕАР № 5835597 від 01.09.202 року на підставі якої, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн., за те, що він 01.09.2022р. о 15:01 годин, керував транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Горького, 28 в м. Чернівці, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, згідно постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.07.2022 (справа № 727/5159/22) якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що було встановлено і по базі ІПНП (а.с. 10 - 12,40).

Відповідно до дослідженої постанови Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2022 року, було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , особи яка притягувалася до адміністративної відповідальності про поновлення строку на апеляційне оскарження наведеної вище постанови від 07.07.2022 року (а.с. 41-42).

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 05.09.2022 року знайомився з матеріалами адміністративного провадження по справі № 727/5159/22 (а.с. 41) і дане також свідчить про те що ОСОБА_1 було достеменно відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності зі ч. 1 ст. 130 КУпАП, і він мав певний час для звернення до суду щодо оскарження постанови командира роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Паранюка А.В. про притягнення його за ч. 4 ст. 126 КУпАП до адміністративного стягнення в розмірі 20400 грн. штрафу (а.с. 11).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена в тому числі заст. 126 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені устатті 222 КУпАП.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Хід розгляду справи 01.09.2022 року та відповідно винесення командиром роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області Паранюк А.В. оскаржуємої постанови зафіксовано на відео фіксацію, досліджену судом ( а.с. 43).

Відповідно до ч. 1 ст.126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.4 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний номер на транспортний засіб, ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення водія).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, вище досліджених доказів, ОСОБА_1 при керуванні 01.09.2022р. о 15:01 транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Горького, 28 в м. Чернівці, посвідчення водія не мав, так як був позбавлений права керування транспортним засобом на підставі постанови Шевченківськго районного суду м. Чернівці від 08.07.2022 року строком на один рік.

Доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а також і того, що йому не було відомо про прийняте судом рішення щодо позбавлення його права керування транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Позивач не надав до суду належних доказів на підтвердження наявності у нього права керування транспортним засобом, оскільки згідно постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.07. 2022 року ОСОБА_1 був визнаний у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17.000грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік. Дану постанову позивач оскаржив та апеляційною інстанцією було відмовлено у прийнятті апеляційної скарги, про що свідчать вищеозначені докази. Окрім цього, з листа Водофон витребуваних роздруківок СМС повідомлень (а.с. 71,72) на телефон позивача, вбачається, що абонентський номер НОМЕР_2 обслуговувався знеособлено (анонімно) на умовах передплаченого зв`язку ПрВФ ВФ Україна, тому визначити абонента в користуванні якого знаходився вказаний телефонний номер не представилося можливим. З відповіді на запит адвоката в інтересах позивача, Шевченківським районним судом м. Чернівці була надана відповідь про те, що в матеріалах справи, яка поступила в суд про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП наявною була заява про направлення СМС повідомлень щодо виклику в суд, а з копії постанови від 08.07.2022 року чітко вбачається, що ОСОБА_1 , як адмінправопорушник не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи смс - повідомленням яке отримав 29.06. 2022 року о 13.45 год., заяв про відкладення судового засідання не подав. Отже, вказане є спів мірним і з роздруківкою (а.с.72) смс повідомлень що надійшли на телефон позивача, з якої видно, що 29.06.2022 року о 13.45 год. на мобільний телефон ОСОБА_1 поступило смс - повідомлення.

Доказів на спростування вказаної інформації, нечинності вищевказаної постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.07.2022 року, позивачем надано не було, що підтверджує вину останнього у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Твердження позивача щодо відсутності розгляду справи та порушення його прав спростовується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксовано факт ознайомлення позивача з його правами (а.с. 43).

Командиром роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Паранюк А.В дотримано вимог статті 283 КУпАП, у фабулі оскаржуваної постанови викладено опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначено нормативно-правовий акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Отже, відповідач при винесенні постанови відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

У даному спорі питання оскарження неправомірних дій працівника поліції не розглядається, оскільки позивач оскаржує незаконність постанови про накладення на нього адміністративного стягнення. Позивач ОСОБА_1 не заявляє в позові і вимогу про поновлення строку на оскарження оскаржуємої вище постанови, винесеної командиром роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Паранюк А.В. Судом не встановлено порушень з боку останнього і вимог ст.278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції.

Поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення. Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

Такою є позиція Верховного Суду (справа 697/1044/22 від 16.02.2023р.).

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

З наведеної правової позиції вбачається, що Верховного Суду вважав за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Аналогічна правова позиція знаходить своє відображення у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі №522/14986/19 та від 26 січня 2021 року у справі №757/48987/18-а.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 2,6-10,77,205,229,241-246,255,257,263,295,382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області (, юридична адреса: м. Чернівці, вул. Заводська, буд.22); третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - командир роти 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області старший лейтенант поліції Паранюк А.В (адреса місця знаходження: м. Чернівці, вул. Заводська, буд.22)) про скасування постанови серії ЕАР №5835597 та закриття справи про адміністративне правопорушення - відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 21.03.2023 року.

Суддя Слободян Г.М.