Справа № 380/1843/23
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/1843/23
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог
18 квітня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частини НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплатити ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 21.07.2018 по 27.12.2022;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 21.07.2018 до дня фактичного розрахунку 27.12.2022.

Ухвалою від 06.02.2023 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом від 12.12.2017 № 321 о/с позивача звільнено з служби в поліції. При виключенні позивача із списків особового складу 27.12.2017 відповідач не провів повного розрахунку, виплату всіх сум належних позивачу у зв`язку із звільненням. Так, при виключенні позивача 27.12.2017 із затримкою розрахунку проведено виплати належних позивачу сум: 12.07.2019 за результатами досудового врегулювання спору виплачено 13 327,44 грн належної при звільненні одноразової грошової допомоги, що підтверджується випискою по картрахунку про зарахування коштів на банківський рахунок та листуванням за адвокатськими запитами, 03.11.2020 виплачено на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від і 0.03.202 по справі № 1.380.2019.006760 недоплачену одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, передбачену п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 60% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010№ 889 у сумі 24 354 (двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят чотири) грн 67 коп.; 03.11.2020 виплачено на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 по справі № 1.380.2019.006760 недоплачену допомогу на оздоровлення за 2016 та 2017 роки у сумі 6433 (шість тисяч чотириста тридцять три) грн 02 коп.; 03.11.2020 виплачено на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.202 по справі № 1.380.2019.006760 належну при звільненні компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2017 роки загальним терміном 34 календарних дня у сумі 9814 (дев`ять тисяч вісімсот чотирнадцять) грн 10 коп., 15.05.2020 виплачено на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 по справі № 1.380.2019.006724 заборгованість індексації грошового забезпечення у сумі 29 483,67 грн; 28.12.2023 виплачено на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 по справі № 380/17954/21 заборгованість індексації грошового забезпечення у сумі 49 498,81 грн.

Ухвалою від 06.04.2023 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку.

На виконання вимог ухвали про залишення позову без розгляду позивач подав заяву від 14.04.2013 вх. № (26426), у якій вказує, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а середній заробіток стягується за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до суду виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон України №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до п. 2, 4 ст. 9 цього Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Частина 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (в редакції на час виключення позивача зі списків) передбачала, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Так, пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Стаття 117 КЗпП України передбачає, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у ст. 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Частина друга статті 233 КЗпП України передбачає, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В аспекті спірних правовідносин можна дійти висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а положення частини другої статті 233 КЗпП України стосуються виключно звернення до суду без обмеження будь-яким строком з позовом про стягнення заробітної плати.

Крім того, суд враховує висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 22.02.2012 у справі № 4-рп/2012.

У цьому Рішенні Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Вказана правова позиція суду узгоджується в висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 зазначив, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Як встановлено матеріалами справи, позивача виключено зі списків особового складу 27.12.2017.

Як видно з матеріалів справи, остаточний розрахунок з позивачем проведено наступним чином:

- 12.07.2019 за результатами досудового врегулювання спору виплачено 13 327,44 грн належної при звільненні одноразової грошової допомоги, що підтверджується випискою по картрахунку про зарахування коштів на банківський рахунок та листуванням за адвокатськими запитами,

- 03.11.2020 виплачено на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 по справі № 1.380.2019.006760 недоплачену одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, передбачену п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 у сумі 24 354 грн 67 коп.;

- 03.11.2020 виплачено на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 по справі № 1.380.2019.006760 недоплачену допомогу на оздоровлення за 2016 та 2017 роки у сумі 6433 грн 02 коп.;

- 03.11.2020 виплачено на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 по справі № 1.380.2019.006760 належну при звільненні компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2017 роки загальним терміном 34 календарних дня у сумі 9814 грн 10 коп.;

- 15.05.2020 виплачено на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 по справі № 1.380.2019.006724 заборгованість індексації грошового забезпечення у сумі 29 483, 67 грн;

- 28.12.2022 виплачено на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 по справі № 380/17954/21 заборгованість індексації грошового забезпечення у сумі 49 498,81 грн.

Із даним позовом позивач звернувся 30.01.2023 (згідно із штампом на поштовому конверті).

Отже, позивач пропустив місячний строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього грошового забезпечення за одноразову грошову допомогу, одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, передбачену п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; допомогу на оздоровлення за 2016 та 2017 роки; компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2017 роки; індексації грошового забезпечення (виплаченої 15.05.2020).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 1.380.2019.003695.

Щодо виплати 28.12.2022 заборгованості індексації грошового забезпечення у сумі 49 498,81 грн, то в цій частині позивачем дотримано місячний строк звернення до суду із вказаними позовними вимогами.

Згідно з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (невиплату одноразової грошової допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки; компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2017 роки; індексації грошового забезпечення (виплаченої 15.05.2020), слід залишити без розгляду, у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 241, 243 248, 256 КАС України , суд, -

ухвалив:
Залишити позов ОСОБА_1 без розгляду в частині позовних вимог про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (невиплату одноразової грошової допомоги, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки; компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2017 роки; індексації грошового забезпечення (виплаченої 15.05.2020).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2022.

Суддя Кедик М.В.