Справа № 360/47/23
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/47/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання Чепурової К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Бабенко О.А.,

представника відповідача № 1 Гаврук Н.С.,

представника відповідача № 2 Кляченка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби судової охорони, Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2023 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Служби судової охорони (далі відповідач № 1, ССО), Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (далі відповідач № 2, ТУ ССО), в якому позивач після уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 1117 о/с від 16.12.2022 «По особовому складу» про звільнення зі служби в Службі судової охорони за підпунктом 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів) у запас Збройних Сил України полковника Служби судової охорони ОСОБА_1 , заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, 19 грудня 2022 року, виданого Службою судової охорони;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 423 о/с від 19.12.2022 про звільнення зі Служби судової охорони в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області полковника Служби судової охорони Шевченка Сергія Олексійовича, відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів), з 19 грудня 2022 року за підписом начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області В. Абрамова;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області;

- стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 грудня 2022 року, і до дати постановлення рішення;

- стягнути зі Служби судової охорони та Територіального управління Служби судової охорони на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 25000 грн;

- стягнути зі Служби судової охорони та Територіального управління Служби судової охорони на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката Бабенко О.А. за Договором про надання правової допомоги № 38 від 08.12.2022 в розмірі 17500 грн.

У подальшому уточнив розмір витрат на професійну правничу допомогу, який склав 24000 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що він з 12.02.2020 був прийнятий на службу до Служби судової охорони на посаду заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області та йому присвоєно у порядку переатестування спеціальне звання підполковник Служби судової охорони, що підтверджується витягом з Наказу № 47о/с від 12.02.2020 та витягом з Наказу № 17о/с від 13.02.2020. Згодом позивачеві було присвоєно звання полковника.

12.02.2020 прийняв присягу співробітника Служби судової охорони.

18.10.2022 Службою судової охорони винесено наказ «Про внесення змін до штату територіального управління Служби судової охорони у Луганській області» № 439 за підписом тимчасового виконувача обов`язків голови О. Білецького, яким було затверджено перелік змін до штату територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, що додається, та доручено начальнику ТУ ССО у Луганській області оголосити зміни до штату протягом двох місяців із дати отримання наказу.

Згідно Переліку змін до штату ТУ ССО у Луганській області посади: 1) заступника начальника територіального управління зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони; 2) заступника начальника територіального управління (зі служби) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони; 3) заступника начальника територіального управління (з забезпечення) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони скорочено, натомість введено посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони.

18.10.2022 наказом № 915 о/с за підписом тимчасового виконувача обов`язків голови Служби судової охорони О. Білецького зобов`язано начальникам територіальних управлінь Служби судової охорони (особам, які виконують їх обов`язки) відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України персонально попередити про наступне вивільнення підпорядкованих заступників начальника територіального управління та запропонувати їм переведення за їхньою згодою на вакантні посади (рівнозначні чи нижчі за наявності таких на момент попередження) та забезпечити вжиття інших заходів в порядку та строки, встановленні законодавством.

Позивач звертає увагу суду на ту обставину, що Положення про проходження співробітниками Служби судової охорони затверджено рішенням Вищої ради правосуддя 04.04.2019 № 1052/0/15/19 підписано головою Вищої ради правосуддя І.М. Бенедисюком, а тому делегування будь-яких повноважень голови Служби начальникам територіальних управлінь можливо лише за рішенням ВРП. Будь-яких рішень щодо делегування повноважень голови Служби начальникам територіальних управлінь Вищою радою правосуддя не видавалося.

19.10.2022 начальником ТУ ССО у Луганській області В. Абрамовим повідомлено позивача під підпис про заплановане вивільнення і запропоновано йому наявні вакантні посади: 1) начальника відділу матеріально-технічного забезпечення ТУ ССО у Луганській області; 2) провідного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення ТУ ССО у Луганській області; 3) провідного спеціаліста відділу оперативно-чергової служби ТУ ССО у Луганській області.

В той же час у повідомленні про заплановане вивільнення від 19.10.2022 не зазначено посади заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони, яка була введена 18.10.2022 та зазначена у Переліку змін до штату ТУ ССО у Луганській області, який є невід`ємною частиною Наказу «Про внесення змін до штату територіального управління Служби судової охорони у Луганській області» № 439, що, на думку позивача, є грубим порушенням трудового законодавства. Крім цього, до моменту звільнення позивачеві не була запропонована введена вакантна посада.

Наказом № 1117 о/с від 16.12.2022 «По особовому складу» звільнено зі служби в Службі судової охорони за підпунктом 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів) у запас Збройних Сил України полковника Служби судової охорони ОСОБА_1 , заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, 19 грудня 2022 року. Підстава: повідомлення про заплановане вивільнення.

Наказом № 423 о/с від 19.12.2022 ОСОБА_1 звільнено зі служби судової охорони в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів).

В свою чергу, як убачається із витягу наказу № 1116о/с від 16.12.2022 «По особовому складу» за підписом тимчасового виконувача обов`язків Голови Служби судової охорони О. Колєснікова, на посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) Служби судової охорони у Луганській області (яка була введена до штату 18.10.2022) призначено полковника Служби судової охорони ОСОБА_2 , звільнивши його з посади заступника начальника територіального управління (зі служби) Служби судової охорони у Кіровоградській області, 19 грудня 2022 року (підстава: протокол засідання Вищої атестаційної комісії центрального органу управління Служби судової охорони від 13.12.2022 № 1, рапорт полковника Служби судової охорони Костякова І.А. від 15 грудня 2022).

Позивач зазначає, що вказана посада не була запропонована йому та на неї не було оголошено конкурсу. Позивачеві не було запропоновано іншу роботу у тій самій установі, що відповідала б його кваліфікації та досвіду роботи, як передбачено частиною третьою статті 49-2 КЗпП України.

Також позивач посилається на те, що на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Позивач є єдиним працівником із самостійним заробітком, оскільки дружина - ОСОБА_3 , не має самостійного заробітку. Позивач є працівником з тривалим безперервним стажем роботи у Службі судової охорони, оскільки був прийнятий на Службу з моменту утворення установи, учасником бойових дій, та відноситься до категорії працівників, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

На думку позивача, звільнення працівника з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Крім того, позивач посилається, що неправомірними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, яке виразилося у неможливості продовжувати звичний рівень життя, працювати у звичному режимі, забезпечувати сім`ю, оскільки позивач є єдиним утримувачем у своїй родині, сплачувати за оренду житла та комунальні послуги, оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 23.01.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.03.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі за 30 днів.

Відповідач № 1 надав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого послався на таке.

Наказом Служби судової охорони від 27 вересня 2022 року № 411 «Про затвердження структури центрального органу управління (Центрального апарату) та територіальних підрозділів (територіальних управлінь) Служби судової охорони» затверджено структуру центрального органу управління Служби та територіальних управлінь Служби.

Наказом Служби судової охорони від 18.10.2022 № 439 «Про внесення змін до штату територіального управління Служби судової охорони у Луганській області» затверджено перелік змін до штату територіального управління Служби судової охорони у Луганській області та доручено начальнику ТУ ССО у Луганській області оголосити зміни до штату протягом двох місяців із дати отримання наказу.

Згідно Переліку змін до штату ТУ ССО у Луганській області посади: 1) заступника начальника територіального управління зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони; 2) заступника начальника територіального управління (зі служби) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони; 3) заступника начальника територіального управління (з забезпечення) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони скорочено, натомість введено посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони.

Наказом Служби судової охорони від 16.12.2022 № 1117 о/с по особовому складу ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Службі судової охорони за підпунктом 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження Служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів) у запас Збройних сил України.

В свою чергу Наказом Служби № 1116 о/с від 16.12.2022 року «По особовому складу» на посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) Служби судової охорони у Луганській області, призначено полковника Служби судової охорони ОСОБА_2 , звільнивши його з посади заступника начальника територіального управління (зі служби) Служби судової охорони у Кіровоградській області, 19 грудня 2022 року. (Підстава: протокол засідання Вищої атестаційної комісії центрального органу управління Служби судової охорони від 13.12.2022 року № 1, рапорт полковника Служби судової охорони Костякова І.А. від 15 грудня 2022 року).

Щодо попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 .

У зв`язку з проведеними організаційно-штатними змінами в Службі наказом Служби судової охорони від 18.10.2022 № 915 о/с зобов`язано начальників територіальних управлінь Служби судової охорони (особам, які виконують їх обов`язки) відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України персонально попередити про наступне вивільнення підпорядкованих заступників начальника територіального управління та запропонувати їм переведення за їхньою згодою на вакантні посади (рівнозначні чи нижчі за наявності таких на момент попередження) та забезпечити вжиття інших заходів в порядку та строки встановленні законодавством.

Згідно з частиною другою статті 163 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402 визначено, що призначення на посади та звільнення з посад співробітників Служби судової охорони у центральному органі управління та керівників і заступників керівників територіальних підрозділів Служби здійснюється Головою Служби судової охорони.

Відповідно до пункту 19 Положення про Службу судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 № 1051/0/15-19 (далі Положення про Службу) Голова Служби, зокрема, очолює Службу та здійснює керівництво її діяльністю, призначає на посаду та звільняє з посади керівників територіальних підрозділів (територіальних управлінь) та їх заступників; забезпечує відповідно до законодавства правовий і соціальний захист співробітників та інших працівників Служби; організовує та контролює діяльність територіальних підрозділів (територіальних управлінь) Служби.

Згідно з пунктом 20 Положення про Службу Голова Служби з питань, що належать до його повноважень, видає накази, розпорядження та доручення, організовує та контролює їх виконання.

Отже, попередження про наступне вивільнення ОСОБА_4 було здійснено з дотриманням всіх вимог трудового законодавства, а посилання позивача, що делегування будь-яких повноважень Голови Служби начальникам територіальних управлінь можливо відбуватися лише за рішенням ВРП, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

В свою чергу 19.10.2022 начальником ТУ ССО у Луганській області позивача повідомлено про заплановане вивільнення і запропоновано йому наявні вакантні посади, від яких він відмовився, а саме:

1) начальника відділу матеріально-технічного забезпечення ТУ ССО у Луганській області;

2) провідного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення ТУ ССО у Луганській області;

3) провідного спеціаліста відділу оперативно-чергової служби ТУ ССО у Луганській області.

Щодо визначення переважного права працівників Служби на залишення на роботі.

Згідно зі статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідач зазначає, що організаційно-штатні зміни відбувалися не лише в територіальному управління Служби судової охорони у Луганській області, посади заступників начальників територіальних управлінь, заступників начальників територіальних управління (зі служби), заступників начальників територіальних управління (з забезпечення) були скорочені майже у всіх 24 територіальних управліннях Служби, натомість введено одну посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) в кожному територіальному управлінні, а тому питання визначення переважного права залишення на роботі набрало масового характеру.

Тобто 48 із 72 посад було скорочено, та із 72 заступників начальників, які несли службу в територіальних управліннях, повинно було залишитись лише 24, і для всіх заступників посади були рівнозначними.

Саме з метою забезпечення рівних умов та соціального захисту всіх співробітників Служби судової охорони (зокрема, й співробітників територіального управління Служби судової охорони у Луганській та області посади яких підпадали скороченню) було видано наказ Служби судової охорони від 12.12.2022 № 533 про проведення засідання Комісії щодо визначення переважного права працівників Служби на залишення на роботі в разі їх вивільнення у зв`язку зі змінами та реорганізацією Служби.

В свою чергу Комісія, розглянувши матеріали та дослідивши результати службової діяльності, фахову кваліфікацію та продуктивність праці кандидатів на зайняття вакантних посад заступників начальників територіальних управлінь (з організації діяльності) вирішила, що ОСОБА_4 не має переважного права на залишення на службі та призначення на посаду заступника начальника (з організації діяльності) ТУ ССО у Луганській області. Переважне право на залишення на службі було надано ОСОБА_2 .

Крім того, твердження позивача щодо наявності переваг у ОСОБА_4 у вигляді посвідчення УБД, наявності двох малолітніх дітей на утриманні не заслуговують на увагу, оскільки інший кандидат на посаду ОСОБА_5 також має посвідчення УБД, двох малолітніх дітей на утриманні, крім того, ОСОБА_5 має науковий ступінь кандидата юридичних наук (диплом НОМЕР_1 від 09.02.2021).

Щодо можливості оголошення та проведення конкурсу на зайняття посади заступника начальника (з організації діяльності) ТУ ССО у Луганській області відповідач № 1 посилається, що проведення конкурсу на рівнозначні або нижчі посади у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів чинними нормами законодавства не визначено, вимога щодо конкурсу міститься лише при призначенні на вищу посаду. А тому жодних порушень щодо непроведення конкурсу на зайняття вакантної посади заступника начальника (з організації діяльності) ТУ ССО у Луганській області Службою судової охорони допущено не було.

Щодо судових витрат відповідач № 1 посилається, що заявлений розмір витрат на оплату послуг професійної правової допомоги є необґрунтованим, неспівмірним та не доведеним належними доказами.

Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн Служба судової охорони вважає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано та не доведено протиправні дії Служби судової охорони, що призвели до завдання позивачу моральних страждань, наявність причинного зв`язку між моральною шкодою та діями відповідачів та їх вини.

Вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на думку відповідача № 1, не належить до задоволення, оскільки ОСОБА_4 було звільнено з посади заступника начальника територіального управління у Луганській області у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів, з дотримання вимог чинного законодавства.

Тому відповідач № 1 просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідач № 2 також надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову з таких підстав.

ТУ ССО у Луганській області утворене, як окрема юридична особа, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (запис № 0001380 від 09.01.2020).

У зв`язку зі внесенням змін до штату начальником ТУ ССО у Луганській області на виконання вимог наказів ССО від 18.10.2022 № 439 і № 915 о/с було видано наказ Управління від 19.10.2022 № 375 о/с «Про попередження співробітників про заплановане звільнення у зв`язку з внесенням змін до штату ТУ ССО у Луганській області».

Повідомлення про заплановане вивільнення, яке 19.10.2022 вручено під особистий підпис позивачу, було підготовлено у відділі по роботі з персоналом ТУ ССО у Луганській області в суворій відповідності до положень наказу ССО від 15.02.2022 № 64 «Про затвердження переліку посад, за якими призначення (звільнення) співробітників здійснює голова Служби судової охорони, начальники територіальних управлінь Служби судової охорони (номенклатура посад Служби судової охорони)», з урахуванням спеціальних кваліфікаційних вимог, що затверджені наказом ССО від 06.11.2020 № 602 «Про затвердження спеціальних кваліфікаційних вимог до кандидатів на посади співробітників територіальних управлінь Служби судової охорони». При цьому позивачеві було запропоновано вакантні посади, на які він за згодою може бути переведений та призначений за номенклатурою начальника Управління.

29.11.2022 у відповідності до Порядку фіксації доведення інформації або документів з питань трудових відносин до відома працівників територіального управління Служби судової охорони у Луганській області у період дії військового стану шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затвердженого наказом Управління від 19.10.2022 № 183, позивачу було надіслано Повідомлення про вакантні посади. При цьому позивачу було запропоновано взяти участь у конкурсі на зайняття вакантної посади заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) Служби судової охорони у Луганській області, на яку він може бути призначений за номенклатурою голови Служби судової охорони.

З дня попередження про заплановане вивільнення до дня звільнення зі служби у Службі судової охорони позивач не подавав на розгляд до безпосереднього керівника рапорти про призначення (переміщення) його на запропоновані йому вакантні посади в ТУ ССО у Луганській області.

Виключно з метою визначення волевиявлення позивача та отримання письмового підтвердження згоди/незгоди на переміщення на іншу посаду в Управлінні 15.12.2022 у відділі по роботі з персоналом ТУ ССО у Луганській області було підготовлено повторне повідомлення про заплановане вивільнення і запропоновано позивачу наявні вакантні посади в Управлінні станом на дату повідомлення, на які з урахуванням спеціальних кваліфікаційних вимог, що затверджені наказом ССО від 06.11.2020 № 602, він за згодою може бути переведений та призначений за номенклатурою начальника Управління. Від отримання зазначеного повідомлення позивач відмовився, про що складено відповідний акт.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди відповідач № 2 зазначає, що оскільки позивача було звільнено зі Служби судової охорони на законних підставах з дотриманням установленого законом порядку та Управлінням належно виконано вимоги статті 49-2 Кодексу законів про працю України, відсутні правові підстави для застосування положень статті 1167 ЦК України та вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у сумі 25000 гривень не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного відповідач № 2 просив відмовити в задоволенні позову.

Позивачем надано до суду відповіді на відзиви, в яких він наполягав, що право на зайняття введеної 18.10.2022 рівнозначної вакантної посади заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) з числа співробітників, чиї посади підлягали скороченню в цьому самому підприємстві, установі, організації, у фізичної особи, тобто в територіальному управлінні служби Судової охорони у Луганській області мав лише позивач, ОСОБА_1 , який на час введення в дію наказу Служби судової охорони «Про внесення змін до штату територіального управління Служби судової охорони у Луганській області» від 18.10.2022 № 439 займав посаду заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, а також мав переважне право на залишення на роботі. Крім того, комісія не врахувала показники роботи, виконання позивачем додаткових функцій тощо. Тому позивач вважає, що процедура звільнення позивача проведена з порушенням вимог чинного законодавства. Також посилався, що наказ Служби судової охорони від 24.11.2022 № 503 «Про оголошення конкурсу на заняття вакантних посад співробітників Служби судової охорони» скасовано наказом Служби судової охорони від 02.12.2022 № 510 «Про відміну проведення конкурсу на заняття вакантних посад співробітників Служби судової охорони».

Відповідачі надали заперечення на відповіді на відзиви, в яких спростовують доводи позивача та наполягають на відмові в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 30.03.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, вважають оскаржені накази про звільнення протиправними і такими, що належать до скасування. Також послалися, що протиправним звільненням позивачеві завдано моральної шкоди.

Представники відповідачів № 1 та № 2 у судовому засіданні заперечували проти позову, надали пояснення, аналогічні викладеному у відзивах, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 з 1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 12.02.2020 був прийнятий на службу до Служби судової охорони на посаду заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області та йому присвоєно у порядку переатестування спеціальне звання підполковник Служби судової охорони, що підтверджується витягом з Наказу № 47о/с від 12.02.2020 та витягом з Наказу № 17о/с від 13.02.2020. Згодом позивачеві було присвоєно звання полковника. 12.02.2020 прийняв присягу співробітника Служби судової охорони.

18.10.2022 Службою судової охорони винесено Наказ «Про внесення змін до штату територіального управління Служби судової охорони у Луганській області» № 439 за підписом тимчасового виконувача обов`язків Голови О. Білецького, яким було затверджено перелік змін до штату територіального управління Служби судової охорони у Луганській області та доручено начальнику ТУ ССО у Луганській області оголосити зміни до штату протягом двох місяців із дати отримання наказу.

Згідно Переліку змін до штату ТУ ССО у Луганській області посади: 1) заступника начальника територіального управління зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони; 2) заступника начальника територіального управління (зі служби) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони; 3) заступника начальника територіального управління (з забезпечення) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони скорочено, натомість введено посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони.

18.10.2022 Наказом № 915 о/с за підписом тимчасового виконувача обов`язків Голови Служби судової охорони О. Білецького зобов`язано начальникам територіальних управлінь Служби судової охорони (особам, які виконують їх обов`язки) відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України персонально попередити про наступне вивільнення підпорядкованих заступників начальника територіального управління та запропонувати їм переведення за їхньою згодою на вакантні посади (рівнозначні чи нижчі за наявності таких на момент попередження) та забезпечити вжиття інших заходів в порядку та строки, встановлені законодавством.

19.10.2022 начальником ТУ ССО у Луганській області В. Абрамовим повідомлено позивача під підпис про заплановане вивільнення і запропоновано йому наявні вакантні посади: 1) начальника відділу матеріально-технічного забезпечення ТУ ССО у Луганській області; 2) провідного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення ТУ ССО у Луганській області; 3) провідного спеціаліста відділу оперативно-чергової служби ТУ ССО у Луганській області.

Згідно витягу з Наказу Служби судової охорони № 1117о/с від 16.12.2022 «По особовому складу» звільнено зі служби в Службі судової охорони за підпункту 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів) у запас Збройних Сил України: полковника Служби судової охорони ОСОБА_1 , заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, 19 грудня 2022 року. Підстава: повідомлення про заплановане вивільнення.

Наказом ТУ ССО у Луганській області № 423 о/с від 19.12.2022 ОСОБА_1 звільнено зі служби судової охорони в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими нормами чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантовано захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.

Керівництво діяльністю Служби судової охорони здійснює Голова Служби судової охорони, який призначається на посаду за результатами відкритого конкурсу і звільняється з посади Вищою радою правосуддя.

Голова Служби судової охорони має заступників, які за його поданням призначаються на посади за результатами відкритого конкурсу і звільняються з посад Вищою радою правосуддя.

Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби.

Граничну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Державна судова адміністрація України.

Рішення про утворення територіальних підрозділів Служби судової охорони приймається Головою Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.

Структуру та штатну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Голова Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.

За частинами першою-другою статті 162-1 Закону № 1402-VIII до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.

Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Частиною п`ятою цієї статті визначено, що трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони, регулюються законодавством України про працю.

Згідно з частиною другою статті 163 Закону № 1402-VIII призначення на посади та звільнення з посад співробітників Служби судової охорони у центральному органі управління та керівників і заступників керівників територіальних підрозділів Служби здійснюється Головою Служби судової охорони, а інших співробітників Служби судової охорони у територіальних підрозділах - керівниками відповідних територіальних підрозділів.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 № 1052/0/15-19 затверджено Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (далі Положення).

Порядок прийняття на службу, призначення на посади, переміщення по службі встановлено розділами IV-VI Положення.

Порядок звільнення співробітників зі Служби судової охорони встановлено розділом XII Положення.

Так, відповідно до підпункту 4 пункту 2 цього розділу співробітник звільняється зі служби, а служба припиняється у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів.

Звільнення співробітників зі Служби здійснюється керівниками (начальниками), яким таке право надано відповідно до номенклатури посад (пункт 3 розділу XII Положення).

У зв`язку з проведеними організаційно-штатними змінами в Службі наказом Служби судової охорони від 18.10.2022 № 915 о/с зобов`язано начальників територіальних управлінь Служби судової охорони (особам, які виконують їх обов`язки) відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України персонально попередити про наступне вивільнення підпорядкованих заступників начальника територіального управління та запропонувати їм переведення за їхньою згодою на вакантні посади (рівнозначні чи нижчі за наявності таких на момент попередження) та забезпечити вжиття інших заходів в порядку та строки, встановленні законодавством.

Відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

Відповідно до пункту 19 Положення про службу судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 № 1051/0/15-19, Голова Служби, зокрема: очолює Службу та здійснює керівництво її діяльністю; призначає на посаду та звільняє з посади керівників територіальних підрозділів (територіальних управлінь) та їх заступників; затверджує штатний розпис (штат) Центрального апарату Служби, штатний розпис (штат) та кошторис територіальних підрозділів Служби.

Згідно з пунктом 20 цього Положення Голова Служби з питань, що належать до його повноважень, видає накази, розпорядження та доручення, організовує та контролює їх виконання.

З огляду на викладене доводи позивача про те, що делегування будь-яких повноважень Голови Служби начальникам територіальних управлінь можливо лише за рішенням ВРП, а відтак попередження про наступне вивільнення здійснено відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, не знайшли свого обґрунтування.

Що стосується доводів позивача про те, що посада заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) не була йому запропонована всупереч вимогам чинного законодавства, суд дійшов такого.

Як уже зазначено вище, відповідно до статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

19.10.2022 начальником ТУ ССО у Луганській області повідомлено позивача про заплановане вивільнення і запропоновано йому наявні вакантні посади, які є нижчими та від яких він відмовився, а саме: 1) начальника відділу матеріально-технічного забезпечення ТУ ССО у Луганській області; 2) провідного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення ТУ ССО у Луганській області; 3) провідного спеціаліста відділу оперативно-чергової служби ТУ ССО у Луганській області.

Відповідно до переліку змін до штату ТУ ССО у Луганській області одночасно скорочувалося три рівнозначні посади: 1) заступника начальника територіального управління зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони; 2) заступника начальника територіального управління (зі служби) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони; 3) заступника начальника територіального управління (з забезпечення) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони. Натомість вводилася одна посада заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) зі спеціальним званням полковник Служби судової охорони.

При цьому відповідачами не заперечується, що станом на 19.10.2022 посади, які також скорочувалися згідно організаційно-штатних змін, а саме - заступника начальника територіального управління (зі служби) та заступника начальника територіального управління (з забезпечення) в ТУ ССО у Луганській області були вакантними.

Також відповідачами не заперечується та обставина, що посади заступника начальника територіального управління (яку займав позивач) та заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) (яка вводилася), є рівнозначними.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Розділу VI Порядку проходження служби співробітниками Служби судової охорони призначення співробітників (переміщення по службі) здійснюється на рівнозначні посади у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів.

Однак, як засвідчують надані повідомлення про заплановане звільнення від 19.10.2022 та від 15.12.2022, позивачеві не було запропоновано посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності), яка була введена до штату територіального управління Служби судової охорони у Луганській області згідно з наказом Служби судової охорони «Про внесення змін до штату територіального управління Служби судової охорони у Луганській області» від 18.10.2022 № 439.

Відомостей, що позивач в силу своєї кваліфікації не міг зайняти посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) станом на дату попередження про наступне вивільнення, відповідачами до суду не надано. Натомість представник відповідача № 1 пояснила в суді, що кваліфікаційні вимоги до особи, що претендує на зайняття посади заступника начальника територіального управління (з організації діяльності), станом на дату попередження позивача про наступне вивільнення не було визначено.

Як пояснив представник ТУ ССО у Луганській області, посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) не було запропоновано позивачеві, оскільки ця посада відноситься до номенклатури голови Служби судової охорони.

Суд зауважує, що відповідно до статті 49-2 КЗпП України пропозиція працівникові іншої роботи здійснюється власником або уповноваженим ним органом.

При цьому посада заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) не була запропонована позивачеві ані Територіальним управлінням Служби судової охорони у Луганській області, ані Службою судової охорони.

Також на день попередження позивача про звільнення не було оголошено конкурс на посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності). У подальшому такий конкурс було оголошено згідно з наказом Служби судової охорони від 24.11.2022 № 503 «Про оголошення конкурсу на заняття вакантних посад співробітників Служби судової охорони» та скасовано відповідно до наказу Служби судової охорони від 02.12.2022 № 510 «Про відміну проведення конкурсу на заняття вакантних посад співробітників Служби судової охорони».

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що вакантну посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) не було запропоновано позивачеві всупереч вимогам чинного законодавства.

Щодо посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідачем не було взято до уваги його переважне право на залишення на роботі.

Стаття 42 КЗпП України визначає переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Так, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат;

11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Матеріалами справи підтверджується, що організаційно-штатні зміни відбувалися не лише в територіальному управління Служби судової охорони у Луганській області, але і в інших областях, зокрема, було скорочено посади заступників начальників територіальних управлінь та введено одну посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності).

При цьому відбулося засідання Вищої атестаційної комісії з визначення співробітників Служби судової охорони, які мають переважне право на залишення при вивільненні у зв`язку зі змінами та реорганізацією Служби судової охорони, що підтверджується протоколом від 13.12.2022 № 1, на якому розглядалося питання переважного права на залишення на роботі, в тому числі і щодо позивача. Так, за наслідками розгляду вказаного питання комісія вирішила, що переважне право на залишення на службі та призначення на посаду заступника начальника ТУ ССО у Луганській області має ОСОБА_2 .

Розглянувши протокол засідання Вищої атестаційної комісії з визначення співробітників Служби судової охорони, які мають переважне право на залишення при вивільненні у зв`язку зі змінами та реорганізацією Служби судової охорони, від 13.12.2022 № 1 (далі Протокол), суд вважає, що рішення прийнято комісією з порушенням вимог щодо обґрунтованості та добросовісності, визначених статтею 2 КАС України.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідачем № 1 зазначено, що Комісія дослідила зазначене питання та не встановила у позивача переважного права на залишення на службі. У відзиві на позовну заяву зазначено, що як у позивача, так і у ОСОБА_2 , який на той час працював у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Кіровоградській області та якого у подальшого було призначено на посаду заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) Служби судової охорони у Луганській області, наявний статус учасника бойових дій та обидва мають на утриманні двох малолітніх дітей. При цьому така інформація взагалі не відображена в Протоколі.

Також в Протоколі відсутні відомості, що комісія взагалі досліджувала питання про те, що позивач є єдиним працівником у сім`ї з самостійним заробітком, що згідно з пунктом 2 частини другої статті 42 КЗпП України є обставиною, яка надає перевагу в залишенні на роботі. Зазначене підтверджується довідкою форми ОК5 на ім`я дружини позивача - ОСОБА_3 .

Відповідач зазначив, що ОСОБА_2 має науковий ступінь кандидата юридичних наук. Проте відповідно до Функціональних обов`язків заступника начальника територіального управління (з організації діяльності) Служби судової охорони у Луганській області, затверджених начальником ТУ ССО у Луганській області 20.12.2022, у розділі «Кваліфікаційні вимоги» наявність наукового ступеню не визначено обов`язковою вимогою.

Згідно з частиною першою статті 42 КЗпП України переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Із Протоколу не вбачається, яким чином Комісією розглядалося питання продуктивності праці, зазначено лише, що таке питання розглянуто.

Однак, суд вважає слушними доводи представника позивача про те, що порівняння показників роботи ТУ ССО у Луганській області, де працював позивач ОСОБА_1 , та ТУ ССО у Кіровоградській області, де працював ОСОБА_2 , свідчать на користь першого. Так, згідно з інформацією Управління інформаційно-аналітичної роботи щодо узагальненої рейтингової оцінки за підсумками службової діяльності Служби судової охорони у 2020 році та 2021 році Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області у 2020 році було визнано в рейтингу з двадцяти чотирьох областей на дев`ятому місці, а в 2021 році - на тринадцятому місці. При цьому територіальне управління Служби судової охорони у Кіровоградській області у 2020 році було визнано в рейтингу з двадцяти чотирьох областей на двадцять третьому місці, а в 2021 році - на двадцять першому місці.

Отже, виходячи з зазначеного, інформацію Управління інформаційно-аналітичної роботи щодо узагальненої рейтингової оцінки за підсумками службової діяльності територіальних управлінь Служби судової охорони у 2020 році та 2021 році Комісія під час засідання 13.12.2022 не врахувала.

Крім того, Комісією не досліджувалося питання наявності у позивача переважного права на залишення на роботі як працівника, якому залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Таким чином, судом встановлено, що комісією не було належним чином досліджено інформацію щодо наявності у позивача переважного права на залишення на роботі, вказане питання розглянуто формально та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо доводів позивача про можливість оголошення та проведення конкурсу на зайняття посади заступника начальника (з організації діяльності) ТУ ССО у Луганській області.

Пунктом 1 розділу IV Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони визначено, що призначення на посади співробітників Служби (крім призначення на рівнозначні або нижчі посади) здійснюється виключно за результатами конкурсу, що проводиться Державною судовою адміністрацією України в порядку, визначеному Вищою радою правосуддя.

Відповідно до пункту 6 Розділу VI Положення призначення співробітників (переміщення по службі) здійснюється:

1) на вищі посади за результатами конкурсу, що проводиться Державною судовою адміністрацією України в порядку, визначеному Вищою радою правосуддя;

2) на рівнозначні посади:

в інтересах служби для більш доцільного використання за фахом чи досвідом практичної роботи;

за особистим проханням з урахуванням ділових і особистих якостей, рівня професійної підготовки і досвіду практичної роботи;

у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів;

в зв`язку зі скасуванням допуску до державної таємниці;

за сімейними обставинами;

за станом здоров`я;

3) на нижчі посади:

у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів;

за станом здоров`я на підставі висновку медичної комісії;

з урахуванням ділових і особистих якостей, рівня професійної підготовки і досвіду практичної роботи за результатами атестації;

за особистим проханням;

у порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Призначення на посади та звільнення з посад співробітників Служби у центральному органі управління та керівників (начальників) територіальних підрозділів Служби, їх заступників здійснюються Головою Служби, а інших співробітників у територіальних підрозділах керівниками (начальниками) відповідних територіальних підрозділів Служби відповідно до номенклатури (пункт 7 Розділу VI).

Переведення з вищих посад на нижчі у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів здійснюється прямими начальниками у межах наданих їм прав щодо призначення на посади за умови відсутності можливості призначити співробітника на рівнозначну посаду в цьому ж центральному органі управління чи територіальному підрозділі (пункт 8 Розділу VI).

Співробітники, які переведені на нижчі посади у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів, мають переважне право на просування по службі. При цьому особи, які відповідають вимогам для заміщення вищих посад, протягом одного року призначаються на посади не нижчі за ті, з яких вони були переведені (за наявності вакантних посад) (пункт 11 Розділу VI).

Отже, проведення конкурсу на рівнозначні або нижчі посади у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів чинними нормами законодавства не визначено, вимога щодо проведення конкурсу міститься лише при призначенні на вищу посаду. А тому у цій частині доводи позивача не заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час частина перша статті 77 вказаного Кодексу покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

В ході судового розгляду справи відповідачами не було надано належні та допустимі докази, які свідчать про обґрунтованість прийняття оспорюваних наказів про звільнення позивача з займаної посади. Натомість доводи позивача про порушення з боку відповідачів порядку звільнення його з посади знайшли своє підтвердження.

За таких обставин накази відповідачів № 1117 о/с від 16.12.2022 та № 423 о/с від 19.12.2022 про звільнення позивача належать до скасування як протиправні, у зв`язку з чим позивача слід поновити на посаді, з якої його було звільнено.

Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладене, розрахунок середньоденної заробітної плати проводиться шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 № 384 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, який визначає механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу І цього Порядку грошове забезпечення співробітникам Служби (далі співробітники) визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Грошове забезпечення включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 14 розділу І цього Порядку при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, в даному випадку розрахунок середньоденного грошового забезпечення проводиться шляхом ділення суми грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом двох місяців календарні дні на число відпрацьованих календарних днів.

Відповідно до довідки ТУ ССО у Луганській області про доходи (грошове забезпечення) ОСОБА_1 за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 грошове забезпечення позивача у жовтні 2022 року склало 35767,88 грн за відпрацьовану 31 календарну добу, у листопаді 2022 року 36032,85 грн за відпрацьованих 30 календарних діб, усього 71800,73 грн.

Відповідно, судом установлено, що середньоденне грошове забезпечення позивача складає 1177,06 грн (71800,73 грн (грошове забезпечення за 2 місяці, що передували місяцю звільнення) : 61 (кількість днів, відпрацьованих позивачем протягом 2 місяців, що передували місяцю звільнення)).

Оскільки день звільнення (19 грудня 2022 року) є останнім робочим днем позивача, то період вимушеного прогулу розпочинається з наступної дати, що слідує за днем звільнення, тобто з 20 грудня 2022 року.

Отже, вимушений прогул позивача слід обраховувати з 20 грудня 2022 року по день винесення судом рішення 13 квітня 2023 року, що складає 115 календарних днів (у грудні 2022 року 12 календарних днів, у січні 2023 року 31 календарний день, у лютому 2023 року 28 календарних днів, у березні 2023 року 31 календарний день, у квітні 2023 року 13 календарних днів).

Відповідно, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 135361,90 грн (1177,06 грн х 115 календарних днів), який підлягає стягненню з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь позивача.

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Таким чином, Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області, як податковий агент відповідно до норм Податкового кодексу України та як страхувальник відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зобов`язане виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 36488,86 грн належить до негайного виконання. Сума стягнення, що належить до негайного виконання, обрахована судом виходячи з 31 календарного дня січня 2023 року (місяця, наступного за місяцем звільнення позивача).

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25000 грн, суд дійшов такого.

В обґрунтування цієї вимоги позивач зазначив, що моральна шкода, завдана позивачеві неправомірними діями відповідачів, полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, яке виразилося у неможливості продовжувати звичний рівень життя, працювати у звичному режимі, забезпечувати сім`ю, оскільки позивач є єдиним утримувачем у своїй родині, сплачувати за оренду житла та комунальні послуги, оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою.

В результаті цих переживань у позивача погіршився стан здоров`я і він був вимушений звертатися до медичних закладів за наданням медичної допомоги та проходити курс лікування, що підтверджується відповідними записами в амбулаторній картці позивача, оскільки ним 01.04.2022 під час виконання службових обов`язків була отримана закрита черепно-мозкова травма і позивач раніше по цій травмі проходив лікування та стабілізував стан свого здоров`я, а неправомірні дії відповідачів призвели до переживань, тривожності, розладу сну, запаморочення, дифузного головного болю, загальної слабкості і, як наслідок, було рекомендовано МРТ головного мозку, в результаті чого позивач змушений був знову проходити лікування.

У зв`язку з чим позивач пережив і продовжує переживати моральні та фізичні страждання.

Згідно із частинами першою, другою статті 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. При цьому, КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд бере до уваги доводи позивача про те, що порушення його трудових прав внаслідок незаконного звільнення призвело до заподіяння йому моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, та призвело також до погіршення стану здоров`я, на підтвердження чого надано виписку із медичної картки. Також суд вважає слушними доводи позивача про те, що моральна шкода також полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, яке виразилося у неможливості продовжувати звичний рівень життя, працювати у звичному режимі, забезпечувати сім`ю, позаяк позивач є єдиним утримувачем у своїй родині, сплачувати за оренду житла та комунальні послуги, оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях доходить висновку, що незаконне звільнення є втручанням у право заявника на повагу до його приватного життя. Суд зазначає, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру» (див. рішення від 7 серпня 1996 року у справі «С. проти Бельгії» (С. v. Belgium), п. 25, Reports 1996-III). Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом» (див. рішення у справі «Прітті проти Сполученого Королівства» (Pretty v. the United Kingdom), заява № 2346/02, п. 61, ECHR 2002-III). Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом (див. рішення від 16 грудня 1992 року у справі «Нємець проти Німеччини» (Niemietz v. Germany), п. 29, Series А № 251-В). Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (див. рішення у справах «Сідабрас та Джяутас проти Литви» (), заяви №№ 55480/00 та 59330/00, п. 47, ECHR 2004-VIII, та «Бігаєва проти Греції» (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05, пп. 22-25, від 28 травня 2009 року). Схожим чином, звільнення з посади було визнане втручанням у право на повагу до приватного життя (див. рішення від 19 жовтня 2010 року у справі «Озпінар проти Туреччини» (), заява № 20999/04, пп. 43-48). Насамкінець, стаття 8 Конвенції охоплює питання захисту честі та репутації як частину захисту права на повагу до приватного життя (див. рішення у справах «Пфайфер проти Австрії» (Pfeifer v. Austria), заява № 12556/03, п. 35, від 15 листопада 2007 року, та «А. проти Норвегії» (А. v. Norway), заява № 28070/06, пп. 63 та 64, від 9 квітня 2009 року).

На думку суду, враховуючи обставини справи, надані докази, ступінь моральних страждань та переживань, виходячи з принципів розумності та справедливості, на відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачеві, слід стягнути суму 10000 грн з відповідачів у рівних частках, тобто по 5000 грн з кожного.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені судом обставини та нормативне врегулювання спірних відносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд дійшов такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою цієї статті визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених правових норм слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відтак, стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду було подано наступні документи: договір про надання правової допомоги адвокатом від 08.12.2022 № 38, додаткова угода від 12.04.2023 № 3 до договору про надання правової допомоги адвокатом № 38 від 08.12.2022, квитанція до прибуткового касового ордера від 18.01.2023 № 3, акт наданих послуг від 12.04.2023 № 1, розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу від 12.04.2023.

Загальна вартість наданої правничої допомоги та фактичних витрат за договором становить 24000 грн.

Перевіривши зміст наведених документів, а також беручи до уваги принцип співмірності та часткове задоволення позову, суд вважає, що витрати на правничу допомогу належать до відшкодування в сумі 14000 грн, які слід стягнути у рівних частках з відповідачів, тобто по 7000 грн з кожного.

Суд також звертає увагу, що згідно із пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відтак, сплачений позивачем судовий збір за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 1073,60 грн з відповідачів на користь позивача не стягується, а позивач має право звернутися до суду в порядку статті 7 Закону № 3674-VI із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Служби судової охорони (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код за ), Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (місцезнаходження: 93010, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Миру, буд. 34, код за ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Служби судової охорони від 16.12.2022 № 1117 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в Службі судової охорони за підпунктом 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів) у запас Збройних Сил України полковника Служби судової охорони ОСОБА_1 , заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області від 19.12.2022 № 423 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі Служби судової охорони в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області полковника Служби судової охорони Шевченка Сергія Олексійовича, відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів).

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області з 20 грудня 2022 року.

Стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2022 року по 13 квітня 2023 року в сумі 135361,90 грн (сто тридцять п`ять тисяч триста шістдесят одна грн 90 коп.).

Стягнути зі Служби судової охорони на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 коп.).

Стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 коп.).

Стягнути зі Служби судової охорони на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 7000,00 грн (сім тисяч грн 00 коп.).

Стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 7000,00 грн (сім тисяч грн 00 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області виконується негайно.

Рішення суду в частині стягнення з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 36488,86 грн (тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят вісім грн 86 коп.) виконується негайно.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 квітня 2023 року.

Суддя І.О. Свергун