Справа № 160/3267/23
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2023 року Справа № 160/3267/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЛІ ЛТД» до Київської митниці Державної митної служби України, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби про визнання протиправними дій,-
20.02.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЛІ ЛТД» до Київської митниці Державної митної служби України, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: фізична особа підприємець ОСОБА_1 , Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, з вимогами:
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/3267/23 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
03.02.2023 на підставі ч.2 ст.356 Митного кодексу України т.в.о. начальника митного поста «Східний» Шульповим В.Г. було прийнято вмотивоване письмове рішення про взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи), шляхом накладення резолюції на службовій записці від 03.02.2023 №7.8-28.11-03/2. Будь яка конкретна форма такого рішення жодним нормативним документом не передбачена. В даному випадку керівником митного органу (митного поста «Східний») Шульповим В. на службовій записці старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 вказаного митного поста, в якій обгрунтовувалась необхідність відібрання проб (зразків), а саме для проведення лабораторних досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, проставлено резолюцію «Погоджено». Таким чином, рішення про відібрання зразків для проведення експертизи прийнято в письмовому вигляді саме особою, визначеною частиною 2 ст.356 Митного кодексу України.
15.03.2023 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві на позов.
22.03.2023 р. від відповідача надійшли заперечення проти відповіді на відзив, в яких відповідач зазначив про незгоду з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив.
У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
02.02.2023 р. до особистого електронного кабінету декларанта від посадової особи митного органу надійшло повідомлення про необхідність явки посадових осіб підприємства до ВМО № 3 м/п «Східний» для здійснення митного огляду товарів.
03.02.2023 р. Київською митницею складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.
Відповідно до вказаного акту в ході огляду пакувальних місць встановлено, що в доглянутих місцях, відповідно до маркування, товар відповідає заявленій інформації в ЕМД та ТСД.
Акт підписаний посадовими особами митного органу та підприємства.
На службовій записці міститься резолюція про погодження, проставлена 03.02.2023 р. тво начальника митного поста «Східний» Віталієм Шульповим.
06.02.2023 р. Київською митницею складено акт про взяття проб (зразків) товарів.
Акт підписаний посадовими особами митного органу та підприємства.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 1 ст. 320 Митного кодексу України форми та обсяги митного контролю обираються:
1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або
2) автоматизованою системою управління ризиками.
Не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 356 Митного кодексу України взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення, а також під час прийняття рішень щодо зобов`язуючої інформації з метою встановлення характеристик, визначальних для:
1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД;
2) перевірки задекларованої митної вартості товарів;
3) встановлення країни походження товарів;
4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин;
5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність;
6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об`єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.
Взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 357 Митного кодексу України взяті проби (зразки) товарів під митним забезпеченням разом з актом про їх взяття у строк, що не перевищує трьох календарних днів після їх взяття, надсилаються поштою або доставляються посадовою особою митного органу до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації) для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи). Проби (зразки) товарів, що швидко псуються або мають обмежений строк зберігання, доставляються для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи) не пізніше наступного дня після їх взяття.
Дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, якімістять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розглядудокази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїйсукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановленняобставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Доводи відповідача стосовно того, що оскільки законодавство України з питань митної справи не визначає окремої форми рішення керівника органу доходів та зборів про взяття проб та зразків товарів, таким рішенням є резолюція, як вмотивоване письмове рішення керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки про взяття проб (зразків) товарів, не приймаються судом до уваги.
Суд вважає такі доводи неспроможними, насамперед у зв`язку з тим, що відповідач підміняє поняття прийняття вмотивованого рішення (його створення) самим органом за окремим питанням та прийняття рішення щодо його виконання. Резолюція є рішенням щодо виконання документу, створеного відповідним органом.
Частиною 2 ст.236 Митного кодексу України встановлено, що взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами органу доходів і зборів на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки. Таким чином, таке рішення повинно бути прийнято органом, вмотивовано, та підписано відповідною посадовою особою.
«Наведені норми Митного кодексу України чітко регламентують вимоги до дій суб`єкта владних повноважень щодо взяття зразків (проб) товарів, які знаходяться під митним оформленням, зокрема, прийняття вмотивованого письмового рішення керівника цього органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки про взяття проб (зразків) товарів; накладення на кожну взяту пробу (зразок) окремого митного забезпечення; складання акту про взяття проб (зразків) товарів за встановленою формою; направлення акту та проб (зразків) лише до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації); таке направлення повинно бути здійснено посадовою особою органу доходів та зборів особисто або поштою.
Враховуючи встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин, викладених вище, вбачається, що митним органом не дотримано вказаних вимог законодавства, оскільки не було прийнято вмотивованого письмового рішення керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки про взяття проб (зразків) товарів.
Верховний Суд не приймає посилання скаржника на наявність рішення, зокрема, листа Служби безпеки України з резолюцією виконуючого обов`язки керівника митної служби, оскільки судами надана відповідна оцінка даному листу та правомірно визначено, що лист не є вмотивованим письмовим рішенням в розумінні частини другої статті 236 Митного кодексу України».
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 р. у справі № 815/1557/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, дії Київської митниці щодо взяття проб (зразків) товару та направлення для проведення експертизи не відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вчинені відповідачем на підставі, у межах повноважень, але не у спосіб, що передбачений законодавством, не обґрунтовано, тобто без урахування обставин, що мають значення для вчинення дії.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЛІ ЛТД» обґрунтованими та такими, які підлягають частковому задоволенню.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даного позову до суду в сумі 5 368,00 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 244, 245, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЛІ ЛТД» до Київської митниці Державної митної служби України, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби про визнання протиправними дій задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЛІ ЛТД» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, код ЄДРПОУ ВП: 43997555 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 5 368,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук