Справа № 140/6338/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/6338/22 пров. № А/857/471/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мікули О. І.,

суддів Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №140/6338/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньтабак" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

суддя в 1-й інстанції Ксензюк А. Я.,

час ухвалення рішення 13 грудня 2022 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Волиньтабак" звернулося в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18 травня 2022 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 23800,00 грн, № про застосування штрафних санкцій в сумі 16800,00 грн, № про застосування штрафних санкцій в сумі 6800,00 грн, № про застосування штрафних санкцій в сумі 6800,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 18 травня 2022 року №, №, №, №.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що самостійною підставою для проведення фактичних перевірок є здійснення контролюючим органом функцій - контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, пального. Зазначає, що підстава для проведення фактичної перевірки, визначена пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України є альтернативною та містить приписи щодо такої підстави для проведення фактичної перевірки контролюючим органом, як здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Вказує, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального). Вказує, що Головним управлінням Державної податкової служби у Волинській області проведено фактичні перевірки ТОВ Волиньтабак щодо дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів. Звертає увагу, що перевірки позивача були проведені контролюючим органом за передбачених п.80.2 ст.80 ПК України підстав для її проведення, а також не було порушено вимог чинного податкового законодавства при проведенні такої перевірки. Також вказує, що при проведенні перевірок встановлено порушення п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР, ст.11, 11-1, 15-3 Закону №481/95-ВР за результатами проведених перевірок складено акти та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області, згідно з якими до ТОВ Волиньтабак застосовано штрафні санкції. Також звертає увагу, що накази на проведення перевірок в усіх спірних випадках прийняті з врахуванням вимог ст.102 ПКУ за виявлені порушення за результатами перевірок та, відповідно, застосовані штрафні санкції з врахуванням строків визначених п.102.1 ст.102 ПК України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених п.80.2.2, 80.2.5, п.80.2 ст.80 ПК України є отримання в установленому порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, однак у наказах відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено у рамках яких заходів контролюючим органом встановлено невідповідність діяльності товариства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом. Вважає, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичних перевірок позивача призводить до відсутності підстав правових наслідків таких, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта про розгляд справи у присутності сторін (а.с.87), оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Апелянтом подано апеляційну скаргу, в якій детально та послідовно обґрунтовано свою правову позицію по справі; сторонами не заявлено клопотань щодо долучення до справи і дослідження нових доказів тощо, тому правових підстав для висновку про те, що справу необхідно розглядати в судовому засіданні, колегія суддів не вбачає.

Крім того, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ Волиньтабак є юридичною особою приватного права (), яке здійснює свою господарську діяльність, зокрема, у сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11).

27 квітня 2022 року ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу від 20 квітня 2022 року №416-п проведена фактична перевірка господарської одиниці, що належить ТОВ Волиньтабак, розташованої за адресою: Волинська область, м. Луцьк, бульвар Дружби Народів, 4/Б, за результатами якої складений акт №001412 від 27 квітня 2022 року, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР, ст.11, ч.9 ст.15-3 Закону №481/95-ВР.

Як вбачається з вказаного акту, на вітрині торгівельного павільйону зберігалися дві пляшки вермуту міцного червоного Суниця вміст спирту 18% об`ємом 0,5 л. Рішенням від 20 квітня 2011 року №9/23 Про заборону продажу пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів із змінами внесеними рішенням від 30 квітня 2014 року №53/138 Про внесення змін до рішення міської ради від 20.04.11 року №9/23 заборонено продаж з 22:00 години до 08:00 години пива (крім безалкогольного), алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв, вин столових, згідно з фіскальним чеком від 24 січня 2022 року №1000 в 07:59 годині продано напій слабоалкогольний Кінг Брідж Джин Грейпфрукт об`ємом 0,45 л за ціною 29,50 грн та 25 грудня 2021 року о 07:58 годині, згідно з фіскальним чеком №59209 продано горілку Наша марка об`ємом 0,25 л за ціною 45,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення: від 18 травня 2022 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 23800,00 грн.

28 квітня 2022 року на підставі наказу від 20 квітня 2022 року №419-п ГУ ДПС у Волинській області проведена фактична перевірка господарської одиниці, що належить ТОВ Волиньтабак, розташованої за адресою: Волинська область, м.Рожище, вул. Лесі Українки, 2/А, за результатами якої складений акт №001426 від 28 квітня 2022 року, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР, ст.11-1, ч.9 ст.15-3 Закону №481/95-ВР.

Зі змісту цього акту вбачається, що перевіркою встановлено факт продажу алкогольних напоїв у час заборонений рішенням Рожищенської міської ради від 29 травня 2020 року №56/13 Про заборону реалізації пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових на території міста Рожище в нічний час час з 22:00 години до 08:00 години, а саме: 08 серпня 2021 року згідно з фіскальним чеком №96791 в 07:59 годині продано пиво Львівське об`ємом 2 л за ціною 60,50 грн та пиво Славутич Garage за ціною 29,50 грн, 16 серпня 2021 року о 07:57 годині згідно з фіскальним чеком №96994 продано пиво Львівське об`ємом 0,5 л за ціною 16,00 грн, 20 серпня 2021 року о 07:52 годині згідно з фіскальним чеком №97086 продано напій слабоалкогольний Шейк за ціною 23,50 грн та напій слабоалкогольний Кінг за ціною 22,50 грн, а також факт продажу сигарет PHILIP MORRIS NOVEL МІХ по ціні 59,90 грн згідно з чеком №645795.2025.6727 за ціною вищою від максимальної роздрібної ціни сигарет встановленої виробником даних сигарет, збільшеної на суму 5% акцизного податку з роздрібного продажу тютюнових виробів.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення: від 18 травня 2022 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 16800,00 грн.

28 квітня 2022 року на підставі наказу від 20 квітня 2022 року №424-п ГУ ДПС у Волинській області проведена фактична перевірка господарської одиниці, що належить ТОВ Волиньтабак, розташованої за адресою: Волинська область, м. Рожище, вул. Мазепи, 1/А, за результатами якої складений акт №001428 від 28 квітня 2022 року, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР, ч.9 ст.15-3 Закону №481/95-ВР.

Зі змісту цього акту вбачається, що перевіркою встановлено факт продажу алкогольних напоїв у заборонений рішенням Рожищенської міської ради від 29 травня 2020 року №56/13 Про заборону реалізації пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових на території міста Рожище в нічний час час з 22:00 години до 08:00 години, а саме: 28 грудня 2021 року о 07:57 годині відповідно до фіскального чеку №632 реалізовано пляшку пива Балтика 7 0,5 л по ціні 25,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення: від 18 травня 2022 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 6800,00 грн.

Також 28 квітня 2022 року ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу від 20 квітня 2022 року №429-п проведена фактична перевірка господарської одиниці, що належить ТОВ Волиньтабак, розташованої за адресою: Волинська область, м. Рожище, вул. Богдана Хмельницького,9, за результатами якої складений акт №001427 від 28 квітня 2022 року, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР, ч.9 ст.15-3 Закону №481/95-ВР.

Зі змісту цього акту вбачається, що перевіркою встановлено факт продажу алкогольних напоїв у заборонений рішенням Рожищенської міської ради від 29 травня 2020 року №56/13 Про заборону реалізації пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових на території міста Рожище в нічний час час з 22:00 години до 08:00 години, а саме: 17 січня 2022 року о 07:59 годині згідно з фіскальним чеком №205765 продано горілку Козацька Рада 0,37 л класична за ціною 79,00 грн, 02 вересня 2021 року о 07:58 годині згідно з фіскальним чеком №185288 було реалізовано горілку Малинівка 0,2 л за ціною 45,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 травня 2022 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 6800,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України шляхом подання скарги від 13 червня 2022 року №1/3-108. Рішенням Державної податкової служби України від 26 серпня 2022 року №9798/6/99-00-06-03-01-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 18 травня 2022 року №, №, №, № без змін.

Позивач, вважаючи протиправними такі податкові повідомлення-рішення, звернувся у суд з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, приймаючи накази 20 квітня 2022 року №416-п, №419-п, №424-п, №429-п про проведення фактичної перевірки позивача, податковий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки. Крім того, особливістю проведення контролюючим органом фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), при цьому, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій. Таким чином, допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичних перевірок ТОВ Волиньтабак свідчать про неправомірність прийнятих відповідачем рішень та дають самостійні підстави для їх скасування, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 18 травня 2022 року №, №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано ст.80 ПК України, відповідно до п.80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п.80.2 ст.80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп.80.2.3 п.80.2 ст.80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп.80.2.4 п.80.2 ст.80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.80.2.6 п.80.2 ст.80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп.80.2.7 п.80.2 ст.80).

Згідно з п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

За змістом пп.1 п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

П.86.8 ст.86 ПК України передбачає, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, з системного аналізу наведених правових норм вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

При цьому, така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме: спочатку провести податкову перевірку.

Так, з метою дотриманням балансу публічних і приватних інтересів нормами ПК України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки, у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки. Порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Так, у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Матеріалами справи стверджується, що як підставу для проведення фактичних перевірок ТОВ Волиньтабак у наказах на призначення перевірки, за наслідками яких складені акти фактичних перевірок, а згодом оскаржувані податкові повідомлення-рішення, контролюючим органом зазначено підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у відповідності до яких фактична перевірка може бути призначена.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що під поняттям "підстава" розуміється не нумераційне позначення підпункту ст.80 ПК України, а обставини, які в цих підпунктах розкриваються та мають об`єктивно існувати. Іншими словами під "підставою" у п.80.2 ст.80 ПК України необхідно розуміти не порядковий номер підпункту пункту статті, а безпосередньо інформацію, відомості та інші обставини, що обумовили необхідність застосування певної норми.

Разом з тим, зі змісту наказів про призначення перевірки не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримано ГУ ДПС у Волинській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказів про проведення фактичних перевірок.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у вказаних наказах на призначення перевірки відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказах не відображено у рамках яких заходів встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

Крім того, відповідачем не надано до суду належних та достовірних документів, що стали підставою (у розумінні підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України) призначення наказами від 20 квітня 2022 року №416-п, №419-п, №424-п, №429-п про проведення фактичної перевірки платника податків, за результатами проведення яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 18 травня 2022 року №, №, №, №.

Податковий орган, приймаючи накази від 20 квітня 2022 року №416-п, №419-п, №424-п, №429-п про проведення фактичної перевірки позивача, обмежився лише посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Колегія суддів зазначає, що для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків недостатньо зазначення номера підпункту статті ПК України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки, при цьому, з наказів про призначення перевірок неможливо встановити, що саме слугувало підставою для призначення таких перевірок.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що до функцій контролюючих органів, відповідно до ст.19-1 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1 1.1.14.); забезпечення контролю за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку (п.п.19-1 1.1.15); здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (п.п.19-1 1.1.16), разом з тим, реалізація вищевказаних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями податковий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.

З врахуванням наведеного вище та беручи до уваги відсутність у наказах від 20 квітня 2022 року №416-п, №419-п, №424-п, №429-п про проведення фактичної перевірки ТОВ «Волиньтабак» будь-яких посилань на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, враховуючи, що наведені в наказах підстави проведення перевірки в ході розгляду справи не підтвердилися та не були доведені відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено протиправно.

Зі змісту наказів від 20 квітня 2022 року №416-п, №419-п, №424-п, №429-п про призначення перевірок вбачається, що останніми наказано провести фактичні перевірки тривалістю 10 діб ТОВ Волиньтабак за період діяльності платника податків (суб`єкта господарювання), з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України по дату завершення фактичної перевірки, за період 1095 днів.

Аналіз положень ст.75, 80 ПК України дає підстави для висновку про те, що особливістю фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки).

Разом з тим, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, приймаючи накази 20 квітня 2022 року №416-п, №419-п, №424-п, №429-п про проведення фактичної перевірки позивача, податковий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки. Крім того, особливістю проведення контролюючим органом фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), при цьому, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій. Таким чином, допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичних перевірок ТОВ Волиньтабак свідчать про неправомірність прийнятих відповідачем рішень та дають самостійні підстави для їх скасування, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 18 травня 2022 року №, №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №140/6338/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 18 квітня 2023 року.