Справа № 140/4707/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року ЛуцькСправа № 140/4707/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2022 року Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУПФУ у Волинській області, позивач) звернулось з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі УПВР у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 27.02.2023 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 у виконавчому провадженні №66106732.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюком П.В. 27.02.2023 винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №66106732.

Позивач не погоджується із вказаною постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки листом ГУПФУ у Волинській області від 26.05.2022 №0300-0307-8/19329 повідомлено державного виконавця про те, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 у справі №140/933/20 виконане в добровільному порядку в повному обсязі. Зокрема, перерахований розмір пенсії у розмірі 80% від грошового забезпечення в сумі 8022,43 грн. виплачувався ОСОБА_1 з 01.09.2020року. Виплата заборгованості за період 01.01.2018 по 31.08.2020 в сумі 22873 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Незважаючи на надану інформацію, 18.04.2022 року відповідачем винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу 5100,00 грн.

Вказує на те, що станом на 01.01.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надійшло 15 959 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. На виконання рішень судів проведені нарахування на загальну суму 1 385 909 306,15 грн. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік, який згідно із підпунктом 1-1 пункту 14 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України. На даний час бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік не затверджений. Борги, нараховані на виконання рішень судів, обліковуються Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації (електронні пенсійні справи) та будуть виплачені в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Вважає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Просив суд скасувати постанову про накладення штрафу від 27.02.2023, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюком П.В. (а.с.1-5).

Ухвалою судді від 27.03.2023 позовну заяву залишено без руху, та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. (а.с.25).

05.04.2023 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с.28).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням параграфу 2 глави 11 розділу II КАС України. Судове засідання призначено на 11:00 17 квітня 2023 року (а.с.32).

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 14.04.2023 №10189 вказує на те, що оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена повторно відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення суду без поважних причин, з урахуванням постанови державного виконавця про накладення штрафу від 18.04.2022. Вказує, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 не проведено в розмірі 80% грошового забезпечення. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову (а.с.46-49).

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

Представник позивача звернулась до суду заявою про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача на розгляд справи не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, зокрема передбаченої частиною 7 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень частини 2 статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина 3 статті 268 КАС України).

Відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Так, частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що 16.07.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трофимюком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66106732 на виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду №1946/2020 від 23.09.2020 у справі №140/933/20 про зобов`язання провести перерахунок та виплату ( з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року у розмірі 80% процентів відповідних сум грошового забезпечення (а.с.8).

27.10.2020 листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №0300-0313-5/35237 повідомлено державного виконавця, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 у справі №140/933/20 виконане в добровільному порядку в повному обсязі (а.с.9-10).

18.04.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трофимюком П.В. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.(а.с.12).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.05.2022 №0300-0307-8/19329 повідомлено державного виконавця про те, що вищевказане рішення суду від 25.03.2020 виконане в добровільному порядку в повному обсязі (а.с.13).

27.02.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трофимюком П.В. за невиконання рішення суду повторно винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. (а.с.16-17).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням державного виконавця, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону №1403-VIII).

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

З наведених законодавчих норм вбачається, що виконавець зобов`язаний вчинити виконавчі дії у спосіб, передбачений виконавчим документом.

Як встановлено частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно із частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З огляду на вищевикладене, накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Разом з тим, визначальною умовою для накладення такого штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, а їх подолання для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому, поважними, у розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно із пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Пунктом 3 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до пункту 4 вищевказаного Положення, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.05.2022 року у справі №360/940/20.

Судом встановлено, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/933/20 від 25.03.2020 головним управлінням Пенсійного фонду України в області в добровільному порядку проведено перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 вересня 2020 року у розмірі 80 (вісімдесят) процентів відповідних сум грошового забезпечення. Перерахований розмір пенсії в сумі 8022,43 грн. (а.с.20).

На підтвердження означеного боржником державному виконавцю також надано розрахунок суми, що підлягає виплаті, згідно постанови №649 від 22.08.2018 (а.с.18).

Крім того, з листа Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.05.2022 №0300-0307-8/19329 вбачається, що перерахований розмір пенсії в сумі 13197,21 грн. виплачується з 01.01.2022. Нарахування проведено за період з 01.01.2018 по 31.12.2021 року в сумі 148397,98 грн. ГУПФУ у Волинській області у грудні 2021 направлено запит до Пенсійного фонду України щодо порядку виконання рішень суду, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. На запит Пенсійним фондом України повідомлено, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2021 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2021 №126, на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, в цілому по Україні передбачалося 360, 0 млн грн, які протягом першого півріччя 2021 року використано в повному обсязі. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік, який згідно із підпунктом 1-1 пункту 14 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України. На даний час бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджений. Борги нараховані на виконання рішень судів обліковані Головним управлінням Пенсійного фонду в області по мірі надходження до органів Пенсійного фонду рішень судів, які набрали законної сили. їх виплата буде здійснена в порядку черговості після виділення коштів з Державного бюджету України (а.с.13-14).

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2022 та 27.02.2023 державним виконавцем у ВП №66106732 винесено дві постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до частини другої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, в разі повторного невиконання рішення суду без поважних причин, державний виконавець повинен був винести постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн., а не повторно в розмірі 5100,00 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що перш ніж накласти на боржника штраф, державний виконавець, в силу наділених законодавчими приписами повноваженнями, повинен переконатися чи проведено перерахунок пенсії та чи має орган Пенсійного фонду кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

З інформаційної довідки ГУПФУ у Волинській області від 23.02.20023 вбачається, що станом на 01.01.2023 до ГУПФУ у Волинській області надійшло 15959 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення громадян, фінансування, яких здійснюється за окремою бюджетною програмою по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. На виконання рішень судів проведенні нарахування на загальну суму ,15 грн. Борги нараховані на виконання рішень судів обліковуються ГУПФУ у Волинській області в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації (електронні пенсійні справи) та будуть виплачені в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету (а.с.19).

Згідно з вимогами пунктів 1, 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, приймаючи акт індивідуальної дії відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не досліджено питання наявності чи відсутності відповідного фінансового забезпечення та, відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами.

Державним виконавцем не вчинялося жодних дій щодо одержання належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позиції органу Пенсійного фонду України стосовно перерахунку пенсії та відсутності фінансування для виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що державний виконавець достеменно не пересвідчився у наявності чи відсутності поважних причин, які перешкоджали органу Пенсійного фонду виконати рішення суду, та, як наслідок, в порушення вимог частини 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» повторно прийняв спірну постанову про накладення штрафу ВП №66106732 від 27.02.2023 у розмірі 5100,00 грн.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі №1440/2242/18, від 09.12.2020 року у справі №522/19758/18 зазначено, що можливість виплати органом Пенсійного фонду перерахованої пенсії напряму залежить від виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За такого правового врегулювання та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, шо постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича від 27.02.2023 у ВП №66106732 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн., є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00 грн., сплаченого за подання позову немайнового характеру платіжне доручення №530 від 15.03.2023 (а.с.6).

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання незаконною та скасування постанови, задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича від 27.02.2023 у виконавчому провадженні №66106732 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22в, ).

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1, ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський