Справа № 120/3408/23
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження в справі

м. Вінниця

18 квітня 2023 р. Справа № 120/3408/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши письмово у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр"

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Гніванський гранітний кар`єр" про стягнення податкового боргу.

Ухвалою суду від 06.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження.

Через Електронний суд 14.04.2023 представник позивача подав заяву про закриття провадження, у зв`язку зі сплатою відповідачем боргу.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши клопотання представника позивача про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про його обґрунтованість з наступних підстав.

Пунктом 2 ч.1 ст. 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

У силу приписів частини першої статті 47 КАС України позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

З огляду на викладене, заяву позивача про закриття провадження у справі, суд розцінює як відмову від позову.

У контексті наведеного судом з`ясовано, що відмова представника позивача від позову, викладена у клопотанні, не суперечить закону і не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

За наведених обставин, суд приймає відмову представника позивача від позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Таким чином, враховуючи те, що відмова від позову є безумовним правом позивача та не суперечить чинному законодавству, не порушує права, свободи та інтереси учасників адміністративного процесу, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

В той же час, надаючи оцінку вимогам позивача щодо розподілу судових витрат шляхом їх стягнення із відповідача, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами 1, 2 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Так, стаття 139 КАС України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи. Також КАС України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (ст. 140 КАС України), а також повернення судового збору у разі відмови позивача від позову (ст. 142 КАС України). Разом з тим, норми ст. 140 КАС України стосуються розподілу судових витрат та застосовуються одночасно з нормами ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 142 КАС України, якій кореспондують норми ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що ч. 1 ст. 142 КАС України стосується повернення судового збору позивачу з відповідного бюджету у зв`язку із відмовою позивача від позову. Ця норма не пов`язана зі ст. 139, 140 КАС України, оскільки не регулює питання стягнення з однієї сторони на користь іншої судового збору в порядку розподілу судових витрат.

В даному ж випадку, позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, а відповідачем юридична особа.

При цьому, ані положеннями КАС України, ані Законом України "Про судовий збір" не передбачено стягнення судових витрат з відповідача, зокрема у разі відмови суб`єкта владних повноважень від позову, а також навіть у випадках розгляду справи по суті та задоволення позову у справах за позовом суб`єкта владних повноважень до юридичної чи фізичної особи, окрім витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

В той же час, питання повернення судового збору та розподілу судових витрат мають різну правову природу, не є пов`язаними, а підстави та порядок їх застосування регулюються по-різному.

Зокрема, положення ч. 1 ст. 142 КАС України можуть бути застосовані в тому випадку, коли має місце відмова позивача від позову, що пов`язана саме із задоволенням його відповідачем після подання позовної заяви. У такому випадку розподіл судових витрат згідно з ч. 1 ст. 140 КАС України не здійснюється.

З врахуванням викладеного, клопотання позивача про вирішення питання повернення сплаченого судового збору в порядку ст.140 КАС України задоволенню не підлягає, позаяк позивач є суб`єктом владних повноважень, відомостей про понесення судових витрат, що пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, матеріали справи не містять. Отже, витрати позивача зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Поряд із цим, слід враховувати, що позивач фактично порушив перед судом питання про повернення судового збору, яке підлягає розгляду відповідно до положень ст. 142 КАС України.

В даному ж випадку, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 2684грн. відповідно до платіжного доручення.

Таким чином, враховуючи те, що позивач відмовився від позову, суд дійшов висновку за необхідне повернути позивачу п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1342,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 142 КАС України.

Керуючись ст.ст. 238, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Провадження у справі №120/3408/23 - закрити.

Повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати в розмірі 1342 грн., що становить п`ятдесят відсотків сплаченого судового збору, відповідно до платіжного доручення №1001 від 31.03.2023, філія - Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк", дебет рах. № UA 3750203, банк отримувача казначейство України , кредит рах. № UA4002856, з Державного бюджету України.

В задоволені решти вимог заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович