Справа № 695/625/23
Суддя: Ушакова К. М.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/625/23

номер провадження 2-а/695/18/23

12 квітня 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ушакової К.М.

за участю: секретаря судового засідання - Солдат К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови серії БАБ№791732 від 12.02.2023 про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови серії БАБ №791732 від 12.02.2023 про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова винесена усупереч норм КУпАП, оскільки в ході винесення постанови працівник поліції не ознайомив ОСОБА_1 з доказами інкримінованого правопорушення, без розгляду справи склав постанову. За таких умов позивач не мав часу та можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, постанова не містить інформації про фіксацію правопорушення. Посилаючись на зазначене, позивач просив суд скасувати постанову серії БАБ №791732 від 12.02.2023 та провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 27.02.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.03.2023 проведено заміну відповідача у справі Департамент патрульної поліції на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Черкаській області.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач Головне управління Національної поліції в Черкаській області надав до суду відзив, в якому вказав про безпідставність позовних вимог. У відзиві зазначено, що ГУНП в Черкаській області, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП.

10.04.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що відповідачем суду не надано будь-яких доказів про фото чи відео фіксацію інкримінованих позивачу правопорушень. Доданий до відзиву рапорт поліцейського СРПП Золотоніського РПВ не може бути доказом у справі, оскільки поліцейський є заінтересованою особою.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але в матеріалах справи є заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи є заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Заперечення викладі у відзиві підтримують.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.02.2023 поліцейським СРПП Золотоніського РВП Шкварою В.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 791732.

Згідно з вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1,5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн.

Відповідно до вказаної вище постанови позивач 12.02.2023 о 13.50 год. на 121 км. автодороги Бориспіль-Запоріжжя, керуючи автомобілем ВАЗ 2106 номерні знаки НОМЕР_1 , був не пристебнутий ременем безпеки. На автомобілі відсутній передній бампер, не працюють зовнішні освітлювальні прилади автомобіля та відсутня аптечка, чим порушив п.п. 2.3, 31.4.7 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У силу вимог пункту 2.3 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

Згідно п. 31.4.7 «е,є» забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі якщо відсутні: передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусі, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж.

Частиною першою, шостою статті 121 КУпАП визначено, що за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - встановлена відповідальність шляхом накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 125 КУпАП передбачені інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

У той же час, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Відповідно, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

У відповідності до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У даному випадку, для підтвердження порушення позивачем пунктів 2.3, 31.4.7 Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, із відповідною фіксацією вчиненого правопорушення тощо.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №338/126/17.

Однак, відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала, коли було виявлено адміністративне правопорушення, до суду першої інстанції надано не було.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, та винність позивача у його вчиненні.

За правилами частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а та від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

При цьому, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що поліцейським СРПП Золотоніського РВП Шкварою В.М. жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом факт вчинення позивачем правопорушень.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження вини ОСОБА_1 та обґрунтування правомірності прийнятого відносно нього рішення, відповідачем до відзиву долучено копію рапорту поліцейського СРПП Золотоніського РВП Шкварою В.М., адресованого начальнику Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, відповідно до якого ним зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , що мав місце 12.02.2023. При цьому, зазначено, що «матеріали складались на місці виявлення правопорушення без застосування фото-, відеофіксації, так як боді-камера перебувала на той час в іншого поліцейського, який проводив огляд транспортного засобу на предмет перевезення предметів та речовин, які заборонені, або обіг яких обмежено».

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 31 Закону «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, за змістом п.п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відтак, посилання поліцейського СРПП Золотоніського РВП Шквари В.М., як на виправдання відсутності фото-, відеофіксації факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , на те, що у той момент перебувала у іншого працівника поліції не заслуговують на увагу.

До того ж, рапорти працівників поліції не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, наведеною у постанові від 20 травня 2020 року в справі № 524/5741/16-а (адміністративне провадження № К/9901/33786/18).

Таким чином, оскільки суть адміністративних правопорушень, що передбачена ч.ч. 1,5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП, які викладені відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ№ 791732 від 12.02.2023, не підтверджується належними та допустимими доказами, що в сукупності є підставою для скасування постанови про адміністративні правопорушення та закриття провадження у справі.

Зважаючи на те, що суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позовних вимог, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Черкаській області сума судового збору в розмірі 536,80 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 241 - 247,286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (місцезнаходження: вул. Смілянська 57, м. Черкаси; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108667)про скасування постанови серії БАБ№791732 від 12.02.2023 про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії БАБ№791732 від 12.02.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частинами 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частинами 1, 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській областісудові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн..

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення буде складено 17.04.2023.

Суддя: К.М. Ушакова