Справа № 335/3678/20
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 квітня 2023 року Справа № 335/3678/20 ЗП/280/13/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б)

про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3 ) звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), у якій просив суд:

стягнути з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_3 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 06.12.2011 по 28.02.2020 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2011 по справі №2а-49/2011, у загальній сумі 87 572,41 грн.;

стягнути з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_3 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 25.12.2014 по 28.02.2020 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 по справі №332/4807/14-а, у загальній сумі 24 061,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2011 у справі №2а-49/2011 Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, зобов`язано здійснити позивачеві перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії за період з 29.05.2010, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог законодавства. Постанова суду набрала законної сили 06.12.2011. На виконання цієї постанови відповідач провів перерахунок та нарахував до виплати позивачеві суму розміром 46 878,24 грн., яка до теперішнього часу не виплачена. Крім того, постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 у справі № 332/4807/14-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії з 25.03.2014 по 02.08.2014 включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Постанова суду набрала законної сили 25.12.2014. На виконання цієї постанови відповідач провів перерахунок та нарахував до виплати позивачеві суму розміром 19339,70 грн., яка була виплачена у березні 2020 року. Оскільки відповідач своєчасно не виплатив позивачеві вказані суми пенсії, позивач, посилаючись на положення статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних розміром 87 572,71 грн. за період з 06.12.2011 по 28.02.2020 на суму заборгованості, нараховану на виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2011 у справі № 2а-49/2011, інфляційні втрати та 3% річних розміром 24 061,15 грн. за період з 25.12.2014 по 28.02.2020 на суму заборгованості, нараховану на виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 у справі № 332/4807/14-а.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2020 відкрито провадження у справі №335/3678/20; ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач із позовними вимогами позивача не погодився, 27.05.2020 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 у справі №332/4807/14-а позивачеві проведено перерахунок та нараховано суму 19339,70 грн., яка 19.03.2020 була виплачена, що підтверджується копією з електронного реєстру рішень суду. На виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2014 у справі № 2а-49/2011 відповідачем здійснено перерахунок пенсії та нараховано 46 878,24 грн., вказана постанова суду була включена до реєстру рішень. Однак, вказані грошові кошти не були профінансовані з Державного бюджету України. Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» (далі - Порядок №440), рішення суду подають до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. До органу ПФУ надійшли повідомлення від органу Казначейства про прийняття до обліку та внесення даних до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, вищезазначених постанов суду. Отже, заборгованість за вказаними рішеннями суду передані до органів Казначейства для проведення виплат згідно із чинним законодавством. Відповідач не є розпорядником державних коштів, а тому не може нести відповідальність за несвоєчасну їх виплату. Вказує, що спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу невиконання постанов суду, а тому на них не розповсюджуються норми статті 625 ЦК України. У постановах судом не визначено конкретної суми до стягнення, а тому зобов`язання в даному випадку не можуть вважатися грошовими. Пенсійний фонд не є розпорядником державних коштів, а тому не може нести відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання за статтею 625 ЦК України. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2020 позов задоволено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати розміром 75 990 грн. та 3 % річних розміром 11 582 грн., нарахованих на суму заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.5.2011р. у справі №2а-498/2011 за період з 06.12.2011 по 28.02.2020, всього 87572,41 грн.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати розміром 21 055,15 грн. та 3 % річних розміром 3 006 грн., нарахованих на суму заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 у справі №332-4807/14-а за період з 25.12.2014 по 28.02.2020, всього 24 061,15 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ у Запорізькій області та ухвалою від 03.06.2021 справу призначено до розгляду без повідомлення учасників та без проведення судового засідання.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07.10.2021 здійснено процесуальне правонаступництво: залучено замість померлого позивача ОСОБА_3 в якості правонаступників його спадкоємців ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23.12.2021 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Запорізькій області задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2020 скасовано, провадження у справі закрито. Роз`яснено залученим у справу правонаступникам померлого позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , право на подання заяви про направлення справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи - Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01.02.2022 заяву ОСОБА_1 про направлення справи за позовом ОСОБА_3 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, за встановленою юрисдикцією задоволено. Передано справу №335/3678/20 за позовом ОСОБА_3 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2022 справу №335/3678/20 прийнято до провадження.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 09.06.2022 №37 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ» адміністративну справу №335/3678/20 призначено на повторний автоматизований розподіл у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації судді Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренка М.С.

Справу №335/3678/20 автоматизованою системою документообігу суду 09.06.2022 розподілено для розгляду судді Бойченко Ю.П.

Ухвалою суду від 14.06.2022 прийнято до провадження справу №335/3678/20; розгляд справи розпочато спочатку; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №2а-49/2011 від 17.05.2011 позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_3 у відповідності з вимогами встановленими ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними з 29.05.2010.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_3 державну пенсію та додаткову пенсію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 3 групи з 29.05.2010, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком визначеного відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.50, 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №2а-49/2011 від 06.12.2011 апеляційну скаргу УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя, залишено без задоволення. Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2011 залишено без змін.

На виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2011 пенсійним органом проведено перерахунок, в результаті якого позивачу за період з 29.05.2010 по 22.07.2011 нараховано 46 878,24 грн. Вказана сума пенсії позивачу не виплачена, що не заперечується сторонами у справі.

Крім того, постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 у справі №332/4807/14-а (провадження №2-а/332/67/14) позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій, задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_3 як інваліду 3 групи державної та додаткової пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС І категорії;

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 державної пенсії (по інвалідності) відповідно до ст.ст. 49, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.03.2014 по 02.08.2014 включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя здійснити нарахування і виплату ОСОБА_3 додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 49, 50, 53, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.03.2014 по 02.08.2014 включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2014 у справі №332/4807/14-а (2-а/332/67/14) апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя залишено без задоволення. Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 у адміністративній справі №332/4807/14-а (2-а/332/67/14) залишено без змін.

В результаті вказаного перерахунку позивачу нараховано 19 339,70 грн.

Вказана сума пенсії була виплачена позивачеві 19.03.2020, на підтвердження чого відповідачем надано копію електронного реєстру рішень суду.

Вважаючи, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати та три проценти річних у розмірі за прострочення виконання постанов суду від 17.05.2011 у справі №2а-49/2011, від 09.10.2014 у справі №332/4807/14-а, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин у справах №2а-49/2011, №332/4807/14-а) справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

- суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

Суд зазначає, що в адміністративних справах №2а-49/2011, №332/4807/14-а Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є ГУ ПФУ в Запорізькій області, виступало як суб`єкт владних повноважень у публічно-правовому спорі.

Поряд з вищенаведеним, слід зазначити, що за змістом частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти (частина 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 11 та частини 1 статті 13 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у частині 1 статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Грошовим зобов`язанням, за змістом статей 524, 533-535 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

За частиною 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стягнення інфляційних втрат регулюється статтею 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Системний аналіз вказаних норм права свідчить, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 у справі №2а-11853/10/1570.

Судом встановлено, що у даному випадку між померлим позивачем та відповідачем як суб`єктом владних повноважень відсутні цивільно-правові правовідносини, що обумовлює відсутність цивільно-правового порушення з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Таким чином, в цій справі у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 ЦК України як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 ЦК України.

Аналогічні правові висновки щодо застосування вищевказаних норм права викладені в постановах Верховного Суду від 15.04.2021 в адміністративній справі №807/542/17, від 26.07.2021 в адміністративній справі №712/23614/12.

Отже, підстави для стягнення суми 3% річних та втрат від інфляції у цій справі відсутні, що зумовлює висновок про відмову у задоволенні позову.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 18.04.2023.

Суддя Ю.П. Бойченко