Справа № 320/10948/23
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

18 квітня 2023 року Київ № 320/10948/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Комісії з реорганізації ДФС про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся через електронний кабінет до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства фінансів України як Комісії з реорганізації ДФС, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Міністерства фінансів України, Комісії з реорганізації ДФС, які полягають у не проведенні виплати одноразової грошової допомоги у сумі 208 289 грн. ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство фінансів України, Комісію з реорганізації ДФС виплатити ОСОБА_1 призначену одноразову грошову допомогу у сумі 208 289 грн., відповідно до судового рішення по справі № 753/23953/20 (уточ., описка у позові, вірний номер 753/23953/18) та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Підставою звернення до суду із цим позовом позивач вказує не виконання відповідачем рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2020 у справі № 753/23953/18.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень установлено, що відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2020 у справі № 753/23953/18, що набрало законної сили 11.11.2020 відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду, позов задоволено.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України призначити та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю, що настала у період проходження служби в податковій міліції, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», у редакції Закону від 13.02.2015 № 208-VIII, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб за зарахуванням суми у розмірі 67 311, 00 грн., яка була виплачена у вересні 2014 року як особі з III групою інвалідності.

Позивач, обґрунтовуючи підстави звернення до суду у позові зазначає, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2020 у справі № 753/23953/18 не виконується.

Із цих підстав позивач звертався із заявою від 12.02.2021 до ДФС України, яка листом від 22.02.2021 № 214/К/99-99-08-03-14 повідомила, що на виконання зазначених вище рішень судів підготовлені висновки про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у сумі 208 289, 00 грн., яка буде проведена у порядку черговості.

Суд констатує, що предметом цього адміністративного позову є незгода позивача з діями відповідача Комісії з реорганізації ДФС під час виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2020 у справі № 753/23953/18 в частині не здійснення належної виплати одноразової грошової допомоги у сумі 208 289, 00 грн. ОСОБА_1 .

Тобто оскаржувані позивачем дії, які полягають у не проведенні виплати одноразової грошової допомоги у сумі 208 289, 00 грн. ОСОБА_1 пов`язані з невиконанням судового рішення в адміністративній справі № 753/23953/18.

Відтак, спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2020 у справі № 753/23953/18, що надбало законної сили 11.11.2020.

Фактично при розгляді позову суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2020 у справі № 753/23953/18.

При цьому, позивач у своїй позовній заяві та в своїх позовних вимогах безпосередньо зазначає, що передумовою виникнення цього спору є невиконання та неналежне виконання відповідачем рішення суду.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до оскарження дій відповідача щодо невиконання вказаного рішення суду.

Оцінюючі доводи позивача, суд виходив із такого.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що зазначені норми процесуального закону мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17.

Із аналізу предмета спору у цій справі суд доходить висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2020 у справі № 753/23953/18, що надбало законної сили 11.11.2020.

Суд зауважує, що саме невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2020 у справі № 753/23953/18, що надбало законної сили 11.11.2020 покладено позивачем в основу підстави цього позову, у зв`язку із чим такі твердження не можуть бути не взяті судом до уваги чи на власний розсуд розтлумачені як такі, що не пов`язані з виконанням цих судових рішень.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дії відповідача, вчинені або не вчинені на виконання рішень суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судових рішень.

Відтак спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судових рішень.

За вказаних обставин, якщо позивач уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаних судових рішень порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку із цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17.

Враховуючи наведене суд уважає, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки позовна заява з додатками у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в системі «Електронний суд», суд обмежується лише процесуальним рішенням про відмову у відкритті провадження без повернення матеріалів позовної заяви.

Керуючись статтями 170, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/10948/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Комісії з реорганізації ДФС про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.