Справа № 440/1716/23
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/1716/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2023 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі по тексту - відповідач1, ГУ ПФ України в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (надалі по тексту - відповідач2, ГУ ПФ України в Вінницькій області), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі по тексту - відповідач3, ГУ ПФ України в Київській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (надалі по тексту - відповідач4, ГУ ПФ України в Хмельницькій області), у якій просить:

визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області за №41 від 31.10.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за №41 від 23.11.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за №41 від 02.12.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію у відповідності до вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 21.05.1990 по 31.07.1990, з 24.12.1990 по 10.06.1991, з 02.08.1993 по 13.09.1994, з 01.01.2022 по 30.06.2022.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на наявність у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зазначив, що відповідачі протиправно відмовили у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на відсутність необхідної тривалості пільгового стажу роботи за списком №1, чим порушили право позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04 квітня 2023 року через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник ГУ ПФ України в Хмельницькій області проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на відсутності підстав для задоволення позову та обґрунтованості оспорюваних рішень. Зазначив, що наданої позивачем разом із заявою про призначення пенсії трудової книжки не достатньо для обчислення пільгового стажу роботи за списком №1, оскільки в ній відсутні відомості, що визначають право на відповідний вид пенсії. /а.с. 126-131/.

05 квітня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник ГУ ПФ України в Вінницькій області проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на відсутності підстав для задоволення позову та обґрунтованості оспорюваних рішень. Наголошував на відсутності підстав для призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список 1) /а.с. 143-144/.

Також 05 квітня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник ГУ ПФ України в Полтавській області проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на відсутності підстав для задоволення позову /а.с. 163-164/.

Крім того, 05 квітня 2023 року до суду надійшло клопотання про зменшення витрат представника позивача на оплату правничої допомоги від представника ГУ ПФ України в Вінницькій області /а.с. 168-170/.

11 квітня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник ГУ ПФ України в Київській області проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на відсутності підстав для задоволення позову та обґрунтованості оспорюваних рішень. Наголошував на відсутності підстав для призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список 1)/а.с. 174-177/.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що 25.10.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах /а.с. 70/.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 31.10.2022 №41 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список 1) /а.с. 89/. Згідно наявних документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж роботи становить 28 років 11 місяців 27 днів, пільговий стаж по Списку №1 7 років 4 місяці 3 дні.

15.11.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах /а.с. 69/.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (за принципом екстериторіальності) від 23.11.2022 №41 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список 1) /зв.а.с. 86/. Згідно наявних документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж роботи становить 27 років 10 місяців 23 дні. Пільговий стаж роботи відсутній, оскільки відсутня довідка затверджена додатком 5, інформація про атестацію робочих місць за умови праці та перелік професій і посад.

25.11.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах /а.с. 90/.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькі області (за принципом екстериторіальності) від 02.12.2022 №41 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114, статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список 1) /а.с 106/. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 24.12.1990 по 10.06.1991, з 02.08.1993 по 13.09.1994, з 01.01.2022 по 30.06.2022, оскільки відсутні документи повної зайнятості протягом робочого дня на підземних роботах, пов`язаних з видобуванням корисних копалин на шахті імені Д.Ф. Мельникова ПАТ «Лисичанськвугілля». При цьому зауважено, що пільговий стаж за вищевказані періоди роботи на підприємствах, які розміщені на території територіальної громади, розташованої в районі проведення воєнних (бойових) дій обчислений за даними реєстру застрахованих осіб.

Вважаючи свої права порушеними такими рішеннями, позивач звернувся о суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі - Закон № 1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону № 1788, якою установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В межах даної справи з матеріалів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 21.05.1990, судом встановлено, що під записом №1 зазначено: прийнятий підземним учнем гірноробочого з повним робочим днем під землею з 21.05.1990 року.

Під записом №2: 01.07.1990 переведений підземним гірноробочим 3 розряду з повним робочим днем під землею.

Під записом №3: 31.07.1990 звільнений по закінченню виробничої практики.

Під записом №4: 24.12.1990 прийнятий підземним учнем гірноробочого очисного вибою з повним робочим днем під землею.

Під записом №5: 08.02.1990 переведений підземним гірноробочим очисного вибою з повним робочим днем під землею.

Під записом 8-9: з 01.09.1987 по 06.06.1991 навчався в Лісичанському гірному технікумі.

Під записом №10: 07.06.1991 після закінчення ЛГТ продовжує працювати підземним гірноробочим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею на діл. №1.

Під записом №12-13: З 10.06.1991 по 11.05.1993 проходив військову службу в лавах збройних сил України.

Під записом №14: 02.08.1993 прийнятий підземним гірноробочим очисного забою з повним робочим днем під землею.

Під записом №15: 18.04.1994 переведений підземним учнем майстра підривника 1 розряду з повним робочим днем під землею.

Під записом №16: 06.06.1994 переведений підземним майстром підривником 4 розряду з повним робочим днем під землею.

Під записом №39: 04.06.2013 прийнятий гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею.

Відповідно до запису № 40 в трудовій книжці: «на підставі наказу №486 від 12.04.2010 року «Про атестацію робочих місць» підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Сп №1 р.1 п.1 пункт 1.1.а»

Відповідно до запису № 41 в трудовій книжці: «на підставі наказу №260 від 10.04.2015 року «Про атестацію робочих місць» підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Сп № 1 р. 1 п. 1 1.1 .а»

Відповідно до запису № 44 в трудовій книжці: «на підставі наказу №640 від 05.07.2021 року «Про атестацію робочих місць» підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Сп №1 р.1 п.1 »

Згідно наказу №126 від 01 липня 2022 року «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками АТ «Лісічанськ вугілля» з 01.07.2022 до стабілізації ситуації в зоні знаходження підприємства призупинено дію трудових договорів з працівниками АТ «Лісічанськвугілля» /а.с. 36/.

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ у Вінницької області про відмову в призначенні пенсії до страхового стажу зараховано період роботи позивача згідно відомостей з індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, відповідно виписки з індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), сформованої 25.10.2022 зафіксовано, що, нараховуючи та виплачуючи заробітну плату, сплата страхових внесків за цей період роботодавцем не здійснювалась у 2021 році та у травні-червні 2022 року /а.с. 150-154/, що суперечить вимогам ст. 24 Закону №1058.

Частиною 1 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Положеннями статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

В той же час, суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма ОК-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 4 вересня 2018 року в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як встановлено судом, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.

Натомість суд зауважує, що виписки з індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), сформованої 25.10.2022 зафіксовано, що у період з січня по квітень 2022 відомості про нарахування та виплату заробітної плати відсутні, відтак і підстави для зарахування до страхового стажу позивача такого періоду роботи у суду відсутні.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Вінницькій області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з травня по червень 2022 на ВП "Шахта ім. Д.Ф. Мельникова" ПАТ "Лисичанськвугілля", та необхідність зарахування до страхового стажу позивача такого періоду роботи.

Надаючи оцінку Рішенню Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за №41 від 23.11.2022, відповідно до якого констатовано, що пільговий стаж особи відсутній, оскільки відсутня довідка затверджена додатком 5, інформація про атестацію робочих місць за умови праці та перелік професій і посад, суд зазначає наступне.

З цього приводу суд звертає увагу на висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений у пункті 60 постанови від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць, не є підставою для відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача за списком №1 періоди роботи з 21.05.1990 по 31.07.1990, з 24.12.1990 по 10.06.1991, з 02.08.1993 по 13.09.1994.

Суд враховує, що спільним листом Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України від 10.05.1994 №01-3/406-02-2 затверджені роз`яснення "Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах", відповідно до пункту 3 яких право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Спискам N 1 і 2, упродовж повного робочого дня.

Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій.

Пунктом 5 названих роз`яснень передбачено, що працівникам спеціалізованих підприємств, організацій, цехів, дільниць та інших структурних підрозділів (ремонтних, ремонтно-будівельних, монтажних та ін.), зайнятий повний робочий день безпосередньо у виробничих цехах, відділеннях і на дільницях на роботах, в професіях і на посадах, передбачених Списками для даного виробництва, пільгові пенсії призначаються за відповідними розділами Списків N 1 і 2 як працівникам виробничих структурних підрозділів.

У цих випадках стаж, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, обчислюється за загальними правилами, якщо працівники спеціалізованих підприємств, організацій, цехів та інших структурних підрозділів постійно зайняті на роботах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах (пункт 3 роз`яснення). Якщо ж зазначені працівники постійно на цих роботах не зайняті, спеціальний (пільговий) стаж обчислюється за фактично відпрацьованим часом.

Суд повторно зауважує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, яка, в даному випадку, містить відомості про умови праці та характер виконуваної роботи.

Із зазначених підстав спростовуються також аналогічні доводи, наведені у рішення ГУ ПФ України в Хмельницькій області від 02.12.2022 №41, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про визнання його протиправним та скасування.

У той же час, позовна заява містить вимогу визнати протиправними дії, що є такою, що задоволенню не підлягає з огляду на те, що вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень.

Надаючи оцінку позовній вимозі зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію у відповідності до вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 21.05.1990 по 31.07.1990, з 24.12.1990 по 10.06.1991, з 02.08.1993 по 13.09.1994, з 01.01.2022 по 30.06.2022, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача перерахувати позивачу пенсію є формою втручання у дискреційні повноваження.

З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.10.2022 було визначено ГУПФ України в Вінницькій області, то саме останній має завершити процедуру.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення (перерахунку) пенсії та визначення наявності підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ України в Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 25.10.2022 із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення такої пенсії, періоду його роботи з 21.05.1990 по 31.07.1990, з 24.12.1990 по 10.06.1991, з 02.08.1993 по 13.09.1994, з 01.05.2022 по 30.06.2022 з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково з одночасним виходом за межі позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3220,80 грн /а.с. 45, 59/.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, ч. 8 ст. 139 КАСУ передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд бере до уваги те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних рішень ГУ ПФУ в Хмельницькій області та ГУ ПФУ в Вінницькій області, а також ГУ ПФУ в Київській області, відтак суд вважає за можливе на підставі частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України покласти на таких відповідачів судові витрати позивача повністю та пропорційно.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких міркувань.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системно проаналізувавши наведені вище норми КАС України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 04.08.2020 у справі №810/3213/16.

У цій справі представник позивача просить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Полтавській області витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 5700 грн.

На підтвердження розміру витрат адвокатом Ігнатенком І.М. надані копію договору про надання правничої допомоги від 06.02.2023 №б/н; акт понесених витрат від 20.02.2023, квитанцію від 06.02.2023 ордер та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю /а.с.40-44/.

Дослідивши надані представником позивача документи, суд враховує такі обставини.

Як слідує зі змісту залучених до матеріалів справи документів, адвокатом надані клієнту такі послуги: правовий аналіз документів, пошук та аналіз актуальної судової практики, консультування, укладення угоди, копіювання документів, підготовка позову, узгодження акту, підготовка клопотання про понесені витрати.

Оцінюючи надані представником позивача документи у взаємозв`язку з фактичними обставинами цієї справи, суд враховує, що цей спір виник у справі незначної складності та не характеризується наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до її розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду доказів тощо. Навпаки, з питання розгляду подібних справ судами України напрацьовано сталу судову практику.

Написання позовної заяви, яка здебільшого містить цитовані норми законодавчих актів, не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребувало тривалого часу та надмірних зусиль адвоката.

Обсяг наданих разом з позовною заявою доказів є незначним та не свідчить про вжиття дій щодо їх збирання саме адвокатом.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, судові засідання не проводились. Адвокат не відвідував суд для з`ясування обставин справи, не ознайомлювався з матеріалами справи, не подавав клопотань та інших процесуальних документів.

Враховуючи наведені вище фактичні обставини цієї справи суд акцентує увагу на тому, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Виходячи з вищеописаних обставин справи, зважаючи на те, що підготовлені адвокатом процесуальні документи не потребують значних затрат часу для їх складення, суд, оцінивши надані представником позивача докази у їх сукупності, враховуючи заперечення відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу у цій справі та ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог, беручи до уваги принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 1500,00 грн, які покласти на ГУ ПФУ в Хмельницькій області, ГУ ПФУ в Вінницькій області, ГУ ПФУ в Київській області повністю та пропорційно.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100, ідентифікаційний код 13322403), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, буд.10, м. Хмельницький, 29013, ідентифікаційний код 21318350), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (Олексія Терьохіна, буд. 8-а, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код 22933548), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області за №41 від 31.10.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за №41 від 23.11.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за №41 від 02.12.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії від 25.10.2022 із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення такої пенсії, періоду його роботи з 21.05.1990 по 31.07.1990, з 24.12.1990 по 10.06.1991, з 02.08.1993 по 13.09.1994, з 01.05.2022 по 30.06.2022 з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд.7, м. Вінниця, 21100, ідентифікаційний код 13322403) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн (п`ятсот гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, буд.10, м. Хмельницький, 29013, ідентифікаційний код 21318350) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн (п`ятсот гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (Олексія Терьохіна, буд. 8-а, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код 22933548) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн (п`ятсот гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г.Ясиновський