Справа № 120/1603/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 р. Справа № 120/1603/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення невиплачених сум пенсії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу між нарахованою сумою пенсії в розмірі 26565,04 грн. та виплаченою сумою пенсії - 20930 грн. за лютий 2023 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що з 14.12.2010 отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307 відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01.12.2022, розмір якої з надбавками склав 26565,04 грн. Однак, виплату цієї пенсії за січень 2023 та лютий 2023 відповідач обмежив максимальним розміром, який становив 20930грн., у зв`язку з чим різниця між нарахованою та виплаченою пенсію за лютий 2023 року становить 5635,04 грн. (26565,04 20930,00). За таких обставин позивач просить суд захистити його порушене право шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на його користь невиплачену суму пенсії за лютий 2023 року в розмірі 5635,04 грн. як різницю між нарахованою та виплаченою сумою пенсії за лютий 2023 року.

Ухвалою від 06.03.2023 судом відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

23.03.2023 до суду надійшов відзив відповідача, за змістом якого останній проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Свої заперечення мотивує тим, що наразі загальний розмір пенсії позивача з надбавками становить 26565,04 грн. Однак, відповідно до ст. 2 Закону України від 08.07.2011 №3668 Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі - Закон №3668) (в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774-ІІІ), розмір пенсії позивача виплачується з 01.12.2022 з обмеженням максимального розміру та становить 20930,00 грн. Представник відповідача вказує, що зазначені положення Закону №3668 не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Відтак, на думку відповідача, правових підстав для виплати позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром не має.

Також 23.03.2023 представником відповідача подано клопотання про залишення даного позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Втім, ухвалою суду від 18.04.2023 в задоволенні даного клопотання було відмовлено.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані сторонами докази суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує з 14.12.2010 пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. Пенсію позивач отримує відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

З 01.12.2022 позивачу здійснено перерахунок пенсії, розмір якої з надбавками становив 26565,04 грн. Проте, пенсійна виплата з того часу була обмежена максимальним розміром у сумі 20930,00 грн.

Так, відповідно до наявних у справі доказів, у лютому 2023 року позивачу нараховано пенсію в загальному розмірі 26565,04 грн. Однак здійснено виплату пенсії за цей період з обмеженням її максимального розміру в сумі 20930,00 грн.

Відтак, вважаючи таке обмеження його пенсії максимальним розміром протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогою про стягнення різниці між нарахованим розміром пенсії за лютий 2023 року та виплаченою сумою, що становить 5635,04 грн. (26565,04 20930,00).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною першою статті 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до вимог ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не заперечується сторонами.

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307 відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01.12.2022, розмір якої з надбавками склав 26565,04 грн. Однак, виплату цієї пенсії за січень 2023 та лютий 2023 відповідач обмежив максимальним розміром, який становив 20 930грн.

Оцінюючи доводи відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром в межах десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідно до положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774-ІІІ, яким внесено зміни у відповідні положення Закону України від 08.07.2011 №3668 Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, суд зазначає, що Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668 частину третю статті 67 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в такій редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Однак пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що позивач з 14.12.2010 перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується матеріалами справи, застосування відповідачем максимального розміру пенсії при виплаті позивачу пенсії по інвалідності в спірний період (лютий 2023 року) є протиправним.

Разом із тим, щодо способу захисту порушеного права у цій справі та наявністю підстав для його поновлення саме у визначений позивачем спосіб (шляхом стягнення коштів як різниці між нарахованою та виплаченою пенсією за лютий 2023 року), то суд звертає увагу на те, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі № 120/1602/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром у січні 2023 року та лютому 2023 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити різницю між нарахованою сумою пенсії в розмірі 26565,04 грн. у січні 2023 року та виплаченою сумою пенсії у січні 2023 року у розмірі 20930 грн., та різницю між нарахованою сумою пенсії в розмірі 26565,04 грн. у лютому 2023 року та виплаченою сумою пенсії у лютому 2023 року у розмірі 20930 грн.

При цьому суд враховує, що визначений за судовим рішенням у справі № 120/1602/23 обов`язок відповідача виплатити позивачу різницю між нарахованою в лютому 2023 року та виплаченою сумою пенсії та заявлена у цій справі позовна вимога про стягнення конкретної суми різниці між нарахованої в лютому 2023 року та виплаченою в цьому ж місяці пенсією спрямовані на захист одного і того ж порушеного права (виплата пенсії в повному обсязі без обмеження максимальним розміром).

Відтак суд доходить висновку, що право позивача на отримання різниці між нарахованою в лютому 2023 року сумою пенсії в розмірі 26565,04 грн. та виплаченою у цьому ж місяці сумою пенсії в розмірі 20930 грн. вже є захищене вказаним судовим рішенням по справі № 120/1602/23, що свідчить про безпідставність заявлених у цій справі позовних вимог про стягнення зазначеної вище різниці в сумі невиплаченої позивачу пенсії за лютий 2023 року.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як зазначено у статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений в цій статті спосіб.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

При цьому, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

В той же час розглядаючи конкретну справу суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

В даному випадку судом встановлено, що публічно правовий спір в межах існуючих правовідносин між ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо виплати різниці між нарахованою сумою пенсії в розмірі 26565,04 грн. у лютому 2023 року та виплаченою сумою пенсії у лютому 2023 року у розмірі 20930 грн. уже є вирішеним в межах розгляду судової справи № 120/1602/23, де судом обрано ефективний та належний спосіб захисту порушеного права позивача. Тому, в спірних правовідносинах позивач отримав гарантований Конституцією України судових захист своїх прав.

Отже, заявлені у цій справі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18.04.23.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович