Справа № 400/3099/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 квітня 2023 р. № 400/3099/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Біоносенко В. В., розглянув матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Департамент патрульної поліції, вул. Федора Ернста, 3,Київ 48,03048, вул. Новозаводська, 1-Б/1,Миколаїв,54056
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

29.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 05.12.2015 по 30.04.2018 року; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу у нічний час за період з 05.12.2015 по 30.04.2018; 3) визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 31.10.2017 в сумі 2718,85 грн; 4) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 31.10.2017 в сумі 2718,85 грн; 5) визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення, в період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України COVID-19 за період з березня 2020 по листопад 2022; 6) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення, в період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України COVID-19 за період з березня 2020 по листопад 2022.

Ухвалою суду від 04.04.2023 позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду.

13.04.2023 позивач надав заяву про усунення недоліків позовної заяви та поновлення строків звернення до адміністративного суду. У заяві про поновлення строків, позивач зазначив, що у цьому випадку необхідно застосовувати редакцію Кодексу законів про працю України, яка діяла на момент виникнення спірних трудових правовідносин сторін, тобто у редакції з грудня 2015 року по квітень 2018 року. Стаття 233 Кодексу законів про працю України, яка діяла на момент виникнення спірних трудових правовідносин у період з грудня 2015 року по квітень 2018 містила абзац другий, за яким у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, на заявлені позивачем позовні вимоги не може розповсюджуватися обмеження тримісячним строком звернення до суду з позовною заявою. Також, п.1 глави ХІХ Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 №1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 №1236» термін дії карантину на території України було продовжено до 30 квітня 2023 року».

Вирішуючи питання пропущення позивачем строку звернення до суду та можливості його поновлення, суд виходить з наступного.

1. Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, для всіх спорів з приводу проходження публічної служби, у тому числі виплати заробітної плати, грошового утримання, винагороди та іншого, встановлений місячний строк звернення до суду.

2. Раніше, до 19.07.2022, ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України містила норму, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Зазначена норма була винятком із загального правила, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України, щодо спорів про стягнення заробітної плати.

3. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX, зазначену норму виключено.

Таким чином, виняток з ч.5 ст.122 КАС України для справ публічної служби щодо стягнення заробітної плати, з 19.07.2022 перестав існувати.

4. З 19.07.2022 для позивача розпочався сплив місячного строку звернення до суду, до всіх вимог щодо стягнення заробітної плати, які не були своєчасно заявлені до 19.07.2022. Зазначений строк сплинув 22.08.2022, а до суду він звернулася лише 29.03.2023, тобто з значним пропущенням строку звернення.

5. Для вимог позивача про стягнення грошового забезпечення за період до листопаду 2022 року, строк звернення до суду закінчився 01.01.2023, а до суду позивач звернувся лише 29.03.2023, тобто із значним пропущенням строку звернення.

6. Щодо посилання позивача на п.1 глави ХІХ Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, необхідно зауважити.

По-перше, у п.1 глави ХІХ Прикінцевих положеннях Кодексу, мова йшла про ті, строки, які були передбачені у ст.233 станом на березень 2020 року, коли вносилася ця норма, а саме - тримісячний строк з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, місячний строк з у справах про звільнення з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX прийнятий пізніше за Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX, а у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності.

По-друге, незалежно від того, як вирішується юридична колізія між нормами Законів №2352 від 01.07.2022 та №540 від 30.03.2020, стаття 233 Кодексу, а також пункт 1 глави ХІХ Прикінцевих положеннях Кодексу, у будь-якому випадку з 19.07.2022 не застосовуються до правовідносин публічної служби, оскільки застосування трудового законодавства у питаннях публічної служби в адміністративному судочинства має лише субсидіарний характер, в тій частині, в якій воно не врегульоване спеціальним законодавством з питань публічної служби та адміністративного судочинства.

Оскільки, з 19.07.2022 не існує окремого винятку для справ про стягнення заробітної плати, з інших справ про захист трудових прав, у такому разі, питання строку звернення до суду у спорах про проходження публічної служби (стягнення заробітної плати, зокрема) регулюється виключено ч.5 ст.122 КАС України, а не ч.1 ст.233 КЗпП, а тому й ймовірне зупинення строків, передбачених ч.1 ст.233 КЗпП у зв`язку з продовженням дії карантину відповідно до п.1 глави ХІХ Прикінцевих положеннях Кодексу, не тягне за собою наслідок у вигляді відсутності строків звернення у справах про стягнення заробітної плати під час проходження публічної служби.

По-третє, пункт 1 глави ХІХ Прикінцевих положеннях КЗпП України, не продовжує строки, передбачені ч.5 ст.122 КАС України.

7. Відповідно до телеологічного (цільового) способу тлумачення норми права, необхідно встановити спрямованість цілей законодавця, у разі прийняття того чи іншого нормативно-правового акту.

В умовах дії воєнного стану, мета законодавця прийняттям Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX, як раз полягала в скасуванні права робітників на звернення до суду про стягнення заробітної без обмеження строків. Саме на цю мету, вказує нова редакція ст.117 Кодексу, яка з 19.07.2022 обмежує виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Також, необхідно звернути увагу, що саме під час діє воєнного стану, законодавцем були внесені зміни до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, та встановлений строк для звернення до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності..

Тобто, законодавець свідомо зменшив строк оскарження дисциплінарного стягнення в умовах воєнного стану (15 днів), в порівнянні з умовами мирного часу (1 місяць).

Зазначене дає підстави для висновків, що і Законом від 01.07.2022 №2352-IX, законодавець мав за мету, саме скасування права на звернення до суду без обмеження строку, у спорах про стягнення заробітної плати.

8. Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21, суд не вважає релевантним, оскільки у цій постанові йде мова про справу провадження якої було відкрито до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX, і правова позицію Верховного Суду висловлена виключено щодо положень частини другої статті 233 КЗпП України в редакції, чинній до 19 липня 2022 року, про що прямо вказується у пункті 25 постанови ВС від 19.01.2023.

9. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Олександр Волков проти України (Заява № 21722/11) зазначив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.

У цьому випадку, позивач, як раз і вимагає від суду прийняти рішення щодо подій, які мали місце 5-8 років, до моменту звернення до суду, на підставі доказів, які через сплив часу могли стати ненадійними та неповними.

10. Позивач у заяві про поновлення строку звернення, не наводить будь-яких реальних фактичних обставин, в період з 19.07.2022 по 29.03.2023, які б йому особисто заважали звернутися до суду з позовною заявою про стягнення коштів.

Враховуючи викладене, у суду немає підстав вважати, що строки були пропущені позивачем з поважних причин, та вони потребують поновлення.

В задоволенні заяви про визнання причин пропущення строку звернення поважними та поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

З урахуванням положень ст.ст. 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Судом було надано можливість позивачу зазначити усі причини пропуску ним строку звернення до суду та підстави для їх поновлення.

Інших підстав, ані ж ті, які досліджені вище, позивач не навів, а суд з матеріалів справи не вбачає.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлення цього строку відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 і додані до неї матеріали повернути.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

4. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя В. В. Біоносенко