Справа № 160/911/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2023 року Справа № 160/911/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Комунального закладу "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради (далі - відповідач, КЗ "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" ДОР), в якій позивач просить:
- визнати противоправною бездіяльність Комунального закладу "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради щодо нездійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком.
- зобов`язати Комунальний заклад "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені чинним законодавством для ветеранів війни - учасників бойових дій, зокрема, статтями 12, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач вказує на отримання від відповідача грошових коштів у розмірі 1491,00 грн. Вважає, що з огляду на прийняття Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, з 27 лютого 2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV, яка передбачала розмір допомоги до 05 травня для осіб які є учасниками бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Таким чином, позивачем недоотримано разову грошову допомогу до 05 травня.
Ухвалою суду від 19.01.2023 року відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Витребувано від Комунального закладу "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради належним чином завірені докази, а саме:
- положення (статут) про Комунальний заклад;
- пояснення із підтверджуючими доказами чи були отримані у 2022 році списки від уповноваженого органу на отримання разової грошової допомоги до 5 травня щодо позивача (у разі отримання надати зазначений список);
- пояснення із підтверджуючими доказами щодо уповноваженого органу, який визначає розмір разової грошової допомоги;
- докази нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги.
- усіх документів, які стосуються прийняття рішення щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня.
- довідки про нараховану та виплачену позивачу разову щорічну допомогу до 5 травня.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі від 19.01.2023 разом із позовною заявою з додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 19.01.2023 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Ухвалою суду від 15.03.2023 року, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог ухвали суду від 19.01.2023 року, судом вдруге витребувано від Комунального закладу "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради належним чином засвідчені копії:

- положення (статут) про Комунальний заклад;

- пояснення із підтверджуючими доказами чи були отримані у 2022 році списки від уповноваженого органу на отримання разової грошової допомоги до 5 травня щодо позивача (у разі отримання надати зазначений список);

- пояснення із підтверджуючими доказами щодо уповноваженого органу, який визначає розмір разової грошової допомоги;

- докази нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги.

- усіх документів, які стосуються прийняття рішення щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня.

- довідки про нараховану та виплачену позивачу разову щорічну допомогу до 5 травня.

- пояснення щодо перебування позивача на обліку КЗ "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради.

Зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.

22.03.2023 року від Комунального закладу "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради надійшли пояснення, в яких зокрема зазначено, що питання виплати разової грошової допомоги у 2022 році, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань регулюється Постановою КМУ від 7 травня 2022 р. № 540. Щодо виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, які не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської держадміністрацій, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що виплачена сума становить 1491,00 гривень, недоплачена сума становить - 8179,00 гривень. Однак, визначальним є те що жодного доказу який підтверджував виплату цієї суми саме Закладом не додано. Варто зазначити, що достатніх підстав вважати останнього належним відповідачем не існує. В свою чергу, відповідач повідомив, що в Заклад список від уповноваженого органу, на отримання разової грошової допомоги до 5 травня щодо позивача не надходив. Відповідно, надати докази нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги та списки немає можливості.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року поновлено провадження в адміністративній справі №160/911/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки грошова допомога у 2022 році ОСОБА_1 була виплачена Головним управлінням Національної поліції в Луганській області, суд ухвалою від 27.03.2023 року, з метою з`ясування всіх обставин у справі, витребував від Головного управління Національної поліції в Луганській області:

- пояснення з відповідними доказами із зазначенням уповноваженого органу, який відповідно до положень Постанови №540 від 07.05.2022 року здійснив перерахування коштів на спеціальний рахунок Головного управління Національної поліції в Луганській області;

- належним чином засвідчену копію списку, в якому зокрема значиться ОСОБА_1 , який було подано Головним управлінням Національної поліції в Луганській області для нарахування грошової допомоги до 05 травня 2022 року із обов`язковим зазначенням уповноваженого органу якому цей список було направлено.

Зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.

06.04.2023 року від Головного управління Національної поліції в Луганській області на виконання вимог ухвали суду направлені до суду витребувані документи разом із супровідним листом, в якому зокрема зазначено, що відповідно п. 6 Порядку використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 р. № 540, ОСОБА_1 , як поліцейському, який проходив службу в ГУНП в Луганській області, виплата грошової допомоги була здійснена шляхом перерахування коштів місцевими органами соціального захисту населення (УСЗН Сєвєродонецької міської ВЦА), на спеціальний рахунок ГУНП в Луганській області за місцем його служби. У подальшому, УФЗБО ГУНП в Луганській області було здійснено нарахування соціальних виплат на поточний рахунок ОСОБА_1 в уповноваженому банку.

Ухвалою суду від 19.04.2023 року провадження у справі поновлено.

Пояснення та/або заперечення, а також докази на спростування обставин, викладених у поясненнях Комунального закладу "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради та Головного управління Національної поліції в Луганській області від ОСОБА_1 не надходили.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій НОМЕР_1 , виданого 08.10.2018 року.

Позивач проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

У відповідності до вимог ст. ст. 12, 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивач має право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня.

Головним управлінням Національної поліції в Луганській області був сформований список одержувачів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року, до якого було включено зокрема позивача - ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються витягом зі списку, який наданий Головним управлінням Національної поліції в Луганській області на виконання вимог ухвали суду від 27.03.2023 року та залучений до матеріалів даної справи.

Зазначений список переданий до управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ВЦА.

15.06.2022 року на розрахунковий рахунок Головного управління Національної поліції в Луганській області через Держказначейську службу України (м. Київ) від УСЗН Сєвєродонецької міської ВЦА були перераховані кошти на виплату щорічної разової грошової допомоги за 05.2022р. відповідно до постанови КМУ №540 від 07.05.2022 року, що підтверджується випискою з рахунку ГУНП в Луганській області, яка залучена судом до матеріалів справи.

За 2022 рік позивачем від ГУНП в Луганській області було отримано вказану допомогу у розмірі 1491, 00 грн.

Вважаючи противоправною бездіяльність Комунального закладу "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради щодо нездійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551-XII).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV), щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину 5 статті 12 Закону України № 3551-XII викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року.

У подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України та з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31 березня 2015 року, № 141 від 02 березня 2016 року, № 233 від 05 квітня 2017 року, № 170 від 14 березня 2018 року, № 237 від 20 березня 2019 року, № 112 від 19 лютого 2020 року, № 325 від 08 квітня 2021 року, від 07.05.2022 №540, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Таким чином, суд вказує, що на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які встановлювали різний розмір щорічної допомоги до 05 травня учасникам бойових дій, а саме: пункт 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (яким уповноважено Кабінет Міністрів України встановлювати розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій), та частина 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (яка в силу рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 з 22 травня 2008 року діяла в редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком»).

Суд зауважує, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади України - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Чинним законодавством України не врегульовано питання подолання колізії норм законів, які мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року у справі за № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах слід застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та залишається чинною на час перебігу правовідносин.

Зважаючи на те, що норма пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнята пізніше ніж норма частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у такому випадку при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій слід враховувати саме норму пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Таким чином, суд доходить висновку, що положення пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ) та постанови Кабінету Міністрів України підлягали застосуванню при визначені позивачу розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій до 2019 року (включно).

Вказана правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка неодноразово висловлювалась ним, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 348/2100/16-а, від 19 червня 2018 року у справі № 459/2783/17, від 22 серпня 2018 року у справі № 550/1131/17, від 13 червня 2019 року у справі № 564/189/17 та від 31 липня 2019 року у справі № 348/2005/16-а.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У цьому ж Рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком (...) встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким законом є Закон України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Тобто, при обчисленні суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідач має виходити з розміру мінімальної пенсії за віком, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2022 року - 1934 грн.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2022 році становить 9670 грн. (1934 грн х 5).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 29 вересня 2020 року по справі № 440/2722/20, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2020 року.

При цьому, це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій (бездіяльності) органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, передбаченому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до 05 травня отримано грошові кошти у розмірі 1491 грн. 00 коп.

Отже, з огляду на викладені обставини, позивачем недоотримано разову грошову допомогу до 5 травня 2022 року у сумі 8179 грн. (9670 грн. грн. сума, яку позивач мав отримати за 2022 рік, - 1491 грн. сума, яку позивач отримав за 2022 рік).

Щодо суб`єкта владних повноважень, яким має бути здійснена виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 423, Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.

Згідно із підпунктом 41 пункту 4 вказаного Положення Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до п.2 ч.2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 "Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" установлено, що виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється:

- органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій;

- структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - особам, які не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом перерахування коштів на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби, а особам, які не є військовослужбовцями, поліцейськими, особами начальницького та рядового складу, - на поточні рахунки таких осіб в уповноважених банках.

Так, до суду від відповідача надійшли пояснення, в яких зокрема зазначено, що в Заклад список від уповноваженого органу, на отримання разової грошової допомоги до 5 травня щодо позивача не надходив. Відповідно, надати докази нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги та списки немає можливості. Крім того, визначальним є те, що жодного доказу, який підтверджував виплату цієї суми саме Закладом не додано. Варто зазначити, що достатніх підстав вважати останнього належним відповідачем не існує.

Оскільки грошова допомога у 2022 році ОСОБА_1 була виплачена Головним управлінням Національної поліції в Луганській області, суд ухвалою від 27.03.2023 року, з метою з`ясування всіх обставин у справі, витребував від Головного управління Національної поліції в Луганській області:

- пояснення з відповідними доказами із зазначенням уповноваженого органу, який відповідно до положень Постанови №540 від 07.05.2022 року здійснив перерахування коштів на спеціальний рахунок Головного управління Національної поліції в Луганській області;

- належним чином засвідчену копію списку, в якому зокрема значиться ОСОБА_1 , який було подано Головним управлінням Національної поліції в Луганській області для нарахування грошової допомоги до 05 травня 2022 року із обов`язковим зазначенням уповноваженого органу якому цей список було направлено.

06.04.2023 року від Головного управління Національної поліції в Луганській області на виконання вимог ухвали суду направлені до суду витребувані документи разом із супровідним листом, в якому зокрема зазначено, що відповідно п. 6 Порядку використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 р. № 540, ОСОБА_1 , як поліцейському, який проходив службу в ГУНП в Луганській області, виплата грошової допомоги була здійснена шляхом перерахування коштів місцевими органами соціального захисту населення (УСЗН Сєвєродонецької міської ВЦА), на спеціальний рахунок ГУНП в Луганській області за місцем його служби. У подальшому, УФЗБО ГУНП в Луганській області було здійснено нарахування соціальних виплат на поточний рахунок ОСОБА_1 в уповноваженому банку.

Після отримання витребуваних судом документів, судом було з`ясовано, що кошти на виплату разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік було перераховано на розрахунковий рахунок роботодавця позивача - Головного управління Національної поліції в Луганській області управлінням соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ВЦА.

Отже, визначений самостійно позивачем відповідач - Комунальний заклад "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради права ОСОБА_1 не порушував.

Суд зазначає, що частинами 3, 4 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (17 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 523/9076/16-ц).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року в справі № 756/2298/18 (провадження № 61-3976св21) вказано, що "пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Щодо можливості заміни первісного відповідача належним відповідачем.

Так, згідно довідки переселенця, копію якої було долучено до позовної заяви, зареєстрованим місцем проживання позивача - ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , фактичним місцем проживання/перебування позивача є:

АДРЕСА_2 , яка повинна відповідати за позовом та порушила права позивача є: управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ВЦА, зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_3 .

Доказів офіційного перебування як ОСОБА_1 так і управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ВЦА в межах Дніпропетровської області учасниками справи не надано.

У зв`язку із викладеним заміна відповідача потягне за собою зміну підсудності адміністративної справи, що чинним процесуальним законодавством не допускається.

Клопотання від позивача щодо залучення до участі у справі співвідповідача до суду не надходило.

Враховуючи, що Комунальний Заклад "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради не є належним суб`єктом, який здійснив нарахування щорічної разової грошової допомоги 05 травня за 2022 рік у розмірі меншому, ніж це передбачено чинним законодавством України у межах спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання такої допомоги відповідачем не порушувалось.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень права позивача порушені не були, а позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 5,72, 77,241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Комунального закладу "Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення" Дніпропетровської обласної ради (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.04.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса