Справа № 160/14796/22
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим ст.ст.160, 161 КАС України, тому ухвалою суду від 03.10.2022 була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.
14.11.2022 до суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків, в якій вона просить суд залучити до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, проте позовні вимоги залишає без змін. Також позивач просить поновити строк на звернення до суду з цією позовною заявою та зазначає про те, що не мала можливості звернутись до суду раніше, оскільки не перебувала у м. Нікополь у зв`язку з бойовими діями.
23.01.2023 через систему «Електронний суд» до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 зазначає про відсутність у позивача права на призначення пенсії по інвалідності через відсутність необхідного страхового стажу. Також відповідач-1 уважає, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, а суд не може давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції суб`єкта владних повноважень.
13.12.2022 на електронну пошту суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач-2).
Крім цього, 13.12.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на електронну пошту суду надійшла заява, в якій зазначено про неможливість надання копії пенсійної справи позивача.
Як відзив так і заява підписані представником Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Євгенією Воронюк. Проте доказів на підтвердження повноважень цієї особи до матеріалів справи не надано.
Відповідно до ч.3. ст.55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Частинами 1, 3 статті 43 КАС України встановлено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.
Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).
Враховуючи відсутність належних документів на підтвердження повноважень особи, яка підписала відзив на позовну заяву, суд не має можливості перевірити факт наявності у такої особи повноважень щодо здійснення адміністративних прав і обов`язків від імені Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
Крім цього, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
Проте, до відзиву відповідачем-2 не надано доказів надсилання його копії іншим учасникам справи.
З огляду на недотримання відповідачем-2 вказаних вище вимог КАС України, суд дійшов висновку про неможливість прийняття зазначеного відзиву та заяви до розгляду під час ухвалення рішення у справі.
Ухвалою суду від 30.01.2023 залучено до участі у справі третього відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області; встановлено відповідачу-3 строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача-3.
24.02.2023 до суду засобами поштового зв`язку від 14.02.2023 надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому відповідач-3 просить суд провести розгляд судового засідання з викликом (повідомленням) сторін та повідомити про час та місце розгляду справи з метою участі в судовому засіданні представника управління в режимі відеоконференції в порядку ст.195 КАС України з зали судового засідання Хмельницького окружного адміністративного суду; відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.
Відзив підписаний представником за довіреністю Аллою Заїць.
Як додатки у відзиві зазначені копії довіреності представника та фіскального чеку (першому адресату).
Відповідно до ч.3. ст.55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Частинами 1, 3 статті 43 КАС України встановлено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.
Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).
Враховуючи відсутність належних документів на підтвердження повноважень особи, яка підписала відзив на позовну заяву, суд не має можливості перевірити факт наявності у такої особи повноважень щодо здійснення адміністративних прав і обов`язків від імені Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Крім цього, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
Проте, до відзиву відповідачем-3 не надано доказів надсилання його копії іншим учасникам справи.
З огляду на недотримання відповідачем-3 вказаних вище вимог КАС України, суд дійшов висновку про неможливість прийняття зазначеного відзиву та заяви до розгляду під час ухвалення рішення у справі.
Ухвалою суду від 21.11.2022 витребувано у відповідачів належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Витребувані судом документи надані відповідачем-1 23.01.2023.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,
12.01.2022 ОСОБА_1 (позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Рішенням від 20.01.2022 №18 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідач-3) позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

В рішенні зазначено таке.

Пенсійний вік, визначений статтею 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить від 46 років до досягнення особою 48 років включно.

Вік заявника 46 років 9 місяців 16 днів.

Необхідний страховий стаж, визначений статтею 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 11 років.

Страховий стаж особи становить 10 років 11 місяців 24 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди.

Працює. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату відсутнє право.

04.02.2022 позивач повторно звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням від 10.02.2022 №18 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач-2) відмовило позивачу у призначенні пенсії.

У цьому рішенні зазначено таке.

Вік заявника 46 років 10 місяців 8 днів.

Статтею 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи, яким встановлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, та за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема для осіб з інвалідністю ІІІ групи від 46 років до досягнення особою 48 років включно 11 років.

Страховий стаж особи становить 7 років 11 місяців 23 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період догляду за дитиною 21.06.1994 р.н. до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорта. Для зарахування вказаного періоду необхідно долучити сканкопію паспорта дитини.

Не працює.

Відсутнє право на пенсію відповідно до ст.32, оскільки стаж менше передбаченого.

Позивач не погоджується з наведеними вище рішеннями органів пенсійного фонду, вважає їх протиправними, тому й звернулась з цим позовом до суду. При цьому, позивач просить суд зарахувати до її страхового стажу період роботи з 04.11.1993 по 20.06.1994 як 5 місяців 22 дні, та період догляду за дитиною з 21.06.1994 по 20.06.1997.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV закріплено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як зазначено вище, позивач 12.01.2022 та 04.02.2022 зверталась до органів пенсійного фонду із заявами про призначення пенсії по інвалідності.

Відповідно до частин 1, 2 ст.30 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно зі ст.32 Закону №1058-IV, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років.

Документом, який підтверджує те, що позивач станом на час звернення за призначенням пенсії була особою з інвалідністю другої групи, є довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ №144239 від 26.11.2021.

Як видно з оскаржуваних рішень, позивач на час звернення за призначенням пенсії (12.01.2022 та 04.02.2022) досягла віку, необхідного для призначення пенсії по інвалідності.

А спірним у цій справі є питання наявності у позивача страхового стажу, необхідного для призначення пенсії по інвалідності.

Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 , Серія НОМЕР_1 містить такі записи про трудову діяльність позивача (мовою трудової книжки):

1) 1.09.1992 25.06.1993 учеба в Днепропетровском профессионально-техническом

училище №52;

Никопольский районный узел связи

2) 6.07.1993 принята электромонтером станционного оборудования телефонной связи ІІІ разряда Автоматической телефонной станции №2;

3) 31.07.1993 звільнена ст.38 КЗпП України по ініціативі робітника;

Магдалинівське відділення №2997 Ощадбанку

4) 04.06.2003 прийнята тимчасово контролером філії 022;

5) 02.07.2003 звільнена в зв`язку з закінченням строку договору;

Нікопольський міськрайцентр зайнятості

6) 13.05.2004 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

7) 30.09.2004 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп.1 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

Відділ культури Нікопольської міськради Палац урочистих подій

8) 01.10.2004 прийнята на посаду адміністратора;

16.02.2006 запис №8 вважати недійсною.

Трудовая книжка колхозника позивача, Серія НОМЕР_2 , містить такі записи про діяльність позивача (мовою трудової книжки):

1) 4.ХІ.1993 принята в члены колхоза «Дружба» на работу в дом быта швеей;

2) 02.02.2000 згідно закону Президента України про реформування та розвиток підприємства рішенням загальних зборів членів колгоспу «Дружба» перейменовано в сільськогосподарський кооператив «Дружба»;

3) 04.08.2003 звільнена з СК «Дружба» по ст.38 КЗпП України (власне бажання).

Відділ культури мистецтв Нікопольської міської ради Палац урочистих подій

1) 01.10.2004 прийнята на посаду адміністратора;

2) 29.12.2005 звільнена з займаної посади за власним бажанням ст.38 КЗпП України.

Нікопольський міськрайонний центр зайнятості

3) 20.08.2006 розпочато виплату по безробіттю відповідно до ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

4) 16.05.2007 Припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст.31 п.1 пп.12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Як до матеріалів цієї адміністративної справи, так і до пенсійної справи позивача надано відомості про «Трудовое участие в общественном хозяйстве» Колгоспу (СК) «Дружба», згідно з яким:

у 1993 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 52; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 52;

у 1994 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 97; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 97;

1995-1996 роки декретна відпустка;

1997-1999 не працювала;

у 2000 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 210; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 259;

у 2001 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 210; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 285;

у 2002 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 210; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 249;

у 2003 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 122; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 75.

Позивач у позовній заяві зазначає, що органи пенсійного фонду, розраховуючи стаж роботи позивача в колгоспі його занизили, а саме період роботи з 04.11.1993 по 20.06.1994 розраховано як 05 місяців 22 дні, що, за доводами позивача, є невірним, оскільки стаж за цей період складає 07 місяців 17 днів.

Як видно з розрахунку стажу позивача (Форма РС-право), в якому зазначена дата звернення позивача 04.02.2022, період роботи позивача з 04.11.1993 по 31.12.1993 (робота в колгоспі з 1996р) розрахований як 02 місяці 01 день (52т), з 01.01.1994 по 20.06.1994 (робота в колгоспі з 1966р) як 03 місяці 21 день (97т), а всього, як і зазначає позивач 05 місяців 22 дні.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 02.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників» (в редакції від 15.08.1990), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх у члени колгоспу. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року обчислюється за фактичною тривалістю роботи тільки тоді, коли член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин.

Суд зазначає, що робота позивача в Колгоспі (СК) «Дружба» підтверджується записами у її трудовій книжці, яка є основним документом про трудову діяльність членів колгоспників, до якої вносяться відомості, зокрема про трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі). При цьому, трудова книжка колгоспника свідчить про те, що позивач виконувала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Таким чином, період роботи позивача в Колгоспі «Дружба» з 04.11.1993 по 20.06.1994 має бути повністю зарахований до її страхового стажу.

Крім цього, позивачем до звернення за призначенням пенсії надавалась довідка від 03.12.2021 №2067 Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, згідно з якою ОСОБА_1 з 04.06.2019 по 23.01.2020 призначено компенсацію за надання соціальних послуг.

Цей період, відповідно до розрахунку страхового стажу позивача (Форма РС-право), був зарахований до страхового стажу позивача.

Також позивач у позовній заяві вказує на те, що до її страхового стажу не зарахований період з 21.06.1994 по 20.06.1997 догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Про це вказує і Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в оскаржуваному рішенні від 10.02.2022. У рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною 21.06.1994 р.н. до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорта. Для зарахування вказаного періоду необхідно долучити сканкопію паспорта дитини.

Проте, з розрахунку стажу позивача (Форма РС-право) видно, що період з 21.06.1994 по 20.06.1997 догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку був зарахований до страхового стажу позивача.

Цей розрахунок стажу позивача здійснено за її зверненням від 04.02.2022, за наслідками розгляду якого і було прийнято оскаржуване рішення від 10.02.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Згідно з цим рішенням, стаж позивача становить 7 років 11 місяців 23 дні, а відповідно до розрахунку стажу позивача (Форма РС-право), здійсненого за зверненням від 04.02.2022, у позивача наявний стаж 10 років 11 місяців 28 днів.

Отже, зміст рішення від 10.02.2022 та вказаний у цьому рішенні страховий стаж позивача суперечать розрахунку страхового стажу позивача, який наведений у формі РС-право, і який здійснений за зверненням позивача від 04.02.2022, за наслідками розгляду якого і було прийнято рішення від 10.02.2022 про відмову позивачу у призначенні пенсії по інвалідності.

Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 10.02.2022 №18 є таким, що прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Також суд уважає необґрунтованим рішенням від 20.01.2022 №18 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, оскільки в ньому взагалі не зазначені підстави відмови позивачу у призначенні пенсії.

Таким чином рішення від 20.01.2022 №18 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 10.02.2022 №18 є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

При цьому, суд наголошує, що згідно з розрахунком стажу позивача (Форма РС-право), страховий стаж позивача становить 10 років 11 місяців 28 днів.

До того ж, до страхового стажу позивача має бути повністю зарахований період роботи позивача в Колгоспі «Дружба» з 04.11.1993 по 20.06.1994.

Станом на час звернення за призначенням пенсії позивач досягла віку, необхідного для призначення пенсії по інвалідності, а також позивачем надані документи, які підтверджують те, що їй встановлено ІІ групу інвалідності.

Але позовні вимоги позивача в частині зарахування до страхового стажу періоду з 21.06.1994 по 20.06.1997 догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку задоволенню не підлягають, оскільки цей період включений органами пенсійного фонду до страхового стажу позивача.

Водночас, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на цей час органи Пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Поряд з цим, відповідно до п.1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед інших заяв, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1. Порядку №22-1).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (4.2. Порядку №22-1).

Згідно з п.4.10. Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, заява про призначення пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Отже, заява про призначення пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду.

А вже після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на викладене, суд зазначає про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2022 про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Крім цього, суд зазначає, що наведений вище спосіб захисту буде сприяти позивачу в ефективному виконанні судового рішення зобов`язального характеру саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.01.2022 №18 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 10.02.2022 №18 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) повторного розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 04.02.2022 про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009, ).

Відповідач-3: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013, ).

Суддя Н.В. Кучугурна