Справа № 120/9668/22
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 квітня 2023 р. Справа № 120/9668/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи,5, Держпром, 3 під"їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 13.12.2006 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У зв`язку із досягненням позивачкою пенсійного віку ( 60 років ) вона звернулася до відповідача щодо переведення її на пенсію по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідачем було переведено позивачку на пенсію по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак не перерахувавши при цьому розміру пенсійної виплати з урахуванням показника заробітної плати за три останні роки, що передують призначенню позивачці пенсії по віку, тобто за 2019-2021 рр.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначає, що особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із досягненням такого віку, пенсія має обраховуватись на підставі положень статті 40 вказаного Закону як вперше.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача по незастосуванню показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 року, під час переведення з одного виду пенсії на інший, звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. В обгрунтування зазначається, що відповідно до частини першої ст. 43 Закону №1058 перерахунок пенсій за віком, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додатково документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно із пунктом 4.2 вказаного Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, враховуючи вищенаведене перерахунок пенсії здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ

Перерахунок пенсії за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

За таких обставин представник відповідача позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову.

При цьому суд звертає увагу, що в решті доводів, в тому числі щодо викладу фактичних обставин, відзив стосується іншої особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той час, як позивачем в справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також не стосуються позивачки і долучені до відзиву матеріали пенсійної справи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, ухвалою суду від 10.01.2023 повторно витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали з поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів стосовно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вказаної ухвали суду відповідачем надано копії матеріалів пенсійної справи позивачки, проте нового відзиву, з викладеними фактичними обставинами та обгрунтуванням, що стосується саме позивача та заявлених нею позовних вимог, не надано.

Суд, з"ясувавши доводи позовної заяви, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У зв`язку із досягненням позивачкою пенсійного віку ( 60 років ), 24.10.2022 року відповідачем переведено позивачку з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VII від 09.07.2003 року.

Разом з тим, під час переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідачем при обрахунку пенсії враховано середній заробіток за 2014-2016 р.р., замість показника середньої заробітної плати за 2019-2021р.р.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас, частина 3 статті 45 Закону №1058-IV вказує, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частина 3 статті 45 Закону №1058-IV встановлює порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

Однак, у даному випадку мало місце призначення позивачці іншої пенсії за іншим законом, а саме: позивач з 2006 року отримувала пенсію за вислугу років на підставі положень ст. 55 Закону України " Про пенсійне забезпечення ", а в подальшому ( досягнувши пенсійного віку 60 років ) звернулась за призначенням пенсії по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". Відтак, при призначенні позивачці пенсії за віком має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Аналогічного висновку дотримується Сьомий апеляцій адміністративний суд у постановах №120/10796/21-а від 29 листопада 2021 року, №560/2952/21 від 13 вересня 2021 року та №120/12420/21-а від 22 березня 2022 року.

Підсумовуючи суд наголошує, що позивачу спочатку було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що не заперечується учасниками справи, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що регламентовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної, зокрема, у постановах від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а, від 14.02.2018 у справі № 465/5246/17, від 23.10.2018 у справі № 334/2653/17, від 13.12.2018 у справі № 185/860/17, від 06.02.2019 у справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17, якщо особа, яка отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-ІV.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач звернулась 24.10.2022 року, отримуючи до того пенсію за вислугу років згідно з Законом " Про пенсійне забезпечення". Відтак відповідач мав призначити позивачці пенсію, виходячи з середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020 та 2021 роки.

В той же час суд зазначає, що в даному випадку відповідачем не допущено бездіяльність, оскільки позивачку переведено з пенсії за вислугу років на інший вид пенсії, однак, відповідачем не враховано при цьому показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020 та 2021 роки.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, то остання підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести позивачу перерахунок пенсії за віком з 24.10.2022 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги -домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Судом встановлено, що між адвокатом Балтаком О.О. ( далі - виконавець ) та позивачем ОСОБА_1 (далі замовник) укладено договір про правову допомогу №01-11/11/22 від 11.11.2022 (далі - Договір).

Згідно з пунктом 2.1 цього Договору виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику комплекс юридичних послуг згідно чинного законодавства щодо визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області протиправними та зобов`язання вчинити дії: юридичний аналіз документів та консультування; підготовка, підписання та подання позовної заяви, відповіді на відзив, підготовка, підписання та подання інших процесуальних та інших документів у справі за позовом Замовника до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Представництво інтересів Замовника у Вінницькому окружному адміністративному суді під час судового розгляду справи за позовом Замовника до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії ( підпункти 2.1.1 - 2.1.3 Договору ).

Виконавець зобов`язується надати послуги передбачені в п. 2.1 Договору в обсягах та порядку, передбачених Договором (п. 2.2 Договору).

Замовник зобов`язується оплатити послуги, передбачені в п. 2.1 Договору ( п. 2.3 Договору ).

Пунктом 5.1 Договору визначено, що вартість послуг по Договору становить 4500 грн.

На підтвердження понесених позивачкою витрат також надано попередній (орієнтовний ) розрахунок судових витрат, квитанцію до прибуткового ордеру №01 від 15.11.2022 р. на суму 4500 грн.

Оцінивши вищезазначений попередній (орієнтовний ) розрахунок судових витрат судом встановлено, що при наданні правової допомоги адвокатом було витрачено і планується витратити разом 5 годин. За домовленістю адвоката з позивачем, година роботи адвоката оплачується у розмірі 900 грн. Зміст витраченого часу: юридичний аналіз наданих документів ( 1 година ); опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових доказів та їх отримання для справи, аналіз судової практики в спірних правовідносинах ( 3 години ); підготовка та подання процесуальних документів по справі: позовна заява, складання інших процесуальних документів, пов"язаних з розглядом справи, пояснення на відзив відповідача, детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат ( 5 годин ). Загальна кількість годин - 9. В підсумку зазначено, що оплата витрат на правову допомогу в даній справі складає 4500 грн ( 900 грн *5 год ) ( а.с. 21 ).

При цьому, суд зауважує, що в рамках надання правової допомоги в даній справі адвокатом не здійснювалась така дія як надання відповіді на відзив відповідача (пояснення на відзив відповідача ).

Фактично, в рамках даної справи представником позивача подано лише одну заяву по суті справи - позовну заяву, до якої долучено попередній (орієнтовний ) розрахунок судових витрат. Інших заяв по суті справи ( відповідь на відзив ), а також заяв з процесуальних питань представником позивача не подавалось.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначений в розрахунку судових витрат представником позивача час, який був витрачений на надання правничої допомоги в даній справі, та, відповідно, розрахунок витрат є завищеним.

Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи, її значення для позивача, обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи та який фактично був наданий в рамках даної справи, суд вважає, що заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на допомогу адвоката в сумі 4500 грн. є завищеним, а співмірною та обгрунтованою сумою до відшкодування буде 4000 грн.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., що відповідатиме критеріям розумності, співмірності та обгрунтованості.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 24.10.2022 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна