Справа № 460/49464/22
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2023 року м. Рівне №460/49464/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Військової частини НОМЕР_1
доОСОБА_1
про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 25887,07 грн.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . Ввірене йому інженерне майно було втрачене внаслідок відсутності контролю та його халатного виконання службових обов`язків, внаслідок чого державі завдано збитки на загальну суму 23568, 57 грн, що з урахуванням кратності, становить 33097,43 грн. відповідно до довідки-розрахунку. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.01.2020 року №7 -ОД «Про результати службового розслідування по факту нестачі майна інженерної служби, яке рахується за капітаном Е. ЗАГОРОДНІМ» за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статті 6 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року №160-IX капітана ОСОБА_1 за фактом недостачі військового майна, переданого під звіт для зберігання та використання, що призвело до матеріальних збитків державі, притягнено до повної матеріальної відповідальності в сумі 33097,43 грн. Позивач вказує, що відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей. Згідно з статтею 12 цього Закону у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Тому, позивач звернувся до суду і просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 02.03.2023 позивачу відстрочено сплату судового збору, поновлено пропущений строк звернення до адміністративного суду, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав відзив до суду, в якому вказав, що військову службу у Військовій частина НОМЕР_1 проходив з 30.01.2019 по 17.02.2020. В період служби в цій частині позивач стверджує, що не отримував інженерне майно. Як зазначає ОСОБА_1 , інженерне майно війн отримував в період служби у Військовій частині НОМЕР_2 та у Військовій частині НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) відповідно до накладних №32 від 16.02.2017 та №94 від 25.04.2017, однак це майно було в подальшому передано лейтенанту ОСОБА_2 по накладних №115 від 19.06.2017 та №73 від 04.04.2017. З військової частини НОМЕР_2 позивач вибув 29.01.2019 і на той момент було здано все ввірене йому майно, що підтверджено наказом №24 від 29.01.2019. Проведення інвентаризації військово-технічного майна інженерної служби та проведення службового розслідування по факту нестачі майна було здійснено через 9-10 місяців після вибуття позивача з Військової частини НОМЕР_2 . Позивач наголошує, що до позовної заяви позивач не надав доказів його вини в заподіянні шкоди. Тому, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив, де зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 підпорядкована Військовій частині НОМЕР_2 та перебуває на повному забезпеченні у Військової частини НОМЕР_2 . Було проведено службове розслідування за фактом можливої втрати майна інженерної служби, за результатом якого встановлено нестачу такого майна та причинно-наслідковий зв`язок між нестачею та халатним відношенням відповідача до виконання службових обов`язків. Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 30.01.2020 ОСОБА_1 притягнено до повної матеріальної відповідальності. Тому, позивач вважає наявність всіх правових підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди. Просить суд позов задовольнити повністю.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу з 07.11.2016 по 17.02.2020, зокрема: з 07.11.2016 по 12.07.2017 у Військовій частині НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) на посаді начальника групи навчально-тренувального комплексу циклової комісії підготовки інженерних підрозділів відділення підготовки фахівців підрозділів оперативного забезпечення; з 12.07.2017 по 31.08.2017 зарахований в розпорядження начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного; з 31.08.2017 по 28.12.2017 у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу-викладача навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти навчального механізованого батальйону; з 28.12.2017 по18.01.2019 у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення; з 30.01.2019 по 17.02.2020 у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу-викладача навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти навчального механізованого батальйону.

Під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримав майно інженерної службу ввірене йому для зберігання відповідно до накладних №10 від 23.01.2018, №24 від 05.02.2018, №32 від 16.02.2017, №39 від 02.03.2018, №945 від 20.03.2018, №55 від 26.03.2018, №118 від 18.07.2018, №94 від 25.04.2017, №4 від 06.02.2019, №96 від 22.05.2018 (а.с.23-33).

З метою здійснення контролю наявності майна згідно Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300, Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року № 440, виконання наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.10.2019 № 469-АД «Про організацію та проведення перевірки (інвентаризації озброєння і військової техніки та майна військової частини», наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.10.2019 року №455- АД «Про призначення службового розслідування за фактом можливої втрати майна інженерної служби» та наказу командира військової частини НОМЕР_2 №569-АД від 14.11.2019 року в період з 14 листопада по 18 листопада 2019 року проведено перевірку військово-технічного майна інженерної служби, яке рахується за капітаном Є Загородним.

За результатами інвентаризації встановлено нестачу військово-технічного майна інженерної служби, яке обліковувалося за капітаном Е.П. Загороднім на загальну суму 23568,57 грн, а саме: лопата піхотна 90 шт.: чохол до лопати піхотної - 90 шт: У-МОН-90 - 2 шт.; У-МОН-50 - 11 шт.; У-МОН-50 - 7 шт.; У-93М-72 - 23 шт.; У-ОЗМ-72 - 7 шт.; У-ПМН-2 30 шт.; У-ТМ-62М - 85 шт.; ТМ-62М - 95 шт.; У- МВЧ-62 - 180 шт.; МУВ 2-10 шт., МУВ-3 -10 шт.: МУВ- 10 шт.; саперний провід СПП2 - 0,99 км.; підривна машинка КПМ-3 - 2 к-т; підривна машинка ПМ-4 - 2 к-т.; міношукач ИМП - 3 шт.; сумка мінера підривника - 2 к-т.; пила поперечна -1т.; лопата саперна БСЛ-110 - 30 шт; мінний шнур МШ - 8 пгг.; перископ ПИР - 2 пгг.; перископ ПИР - 1 шт.; сумка мінера підривника СМП - 2 пгг.; комплект для маскування MKT - Т - 1 к-т.; кутовий відбивач ОМУ - 30 шт.; кутовий відбивач «Сфера ПР» - 4 шт.; саперний провід СПП - 1 км.; У-ПОМЗ-2М - 13 шт.; У-ПОМЗ- 2-10 шт.; омметр М-57 - шт.; лінійний міст Р-3043 - 2; У-МВЄ-72 - 1.

Даний факт підтверджено звіряльною відомістю результатів інвентаризації запасів протоколу інвентаризації комісії (а.с.10-13).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.01.2020 року №7-ОД «Про результати службового розслідування по факту нестачі майна інженерної служби, яке рахується за капітаном Е. ЗАГОРОДНІМ» за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статті 6 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року №160- IX капітана ОСОБА_3 за фактом недостачі військового майна, переданого під звіт для зберігання та використання, що призвело до матеріальних збитків державі, притягнено до повної матеріальної відповідальності за матеріальні збитки в розмірі 33097,43 грн (а.с.18-20).

З даним наказом капітан ОСОБА_4 Загородній ознайомлений 06.02.2020, що підтверджується аркушем доведення наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30 січня 2020 №7-ОД (а.с.21).

27 лютого 2020 року з відповідача стягнуто 4874,32 грн, залишок становить 25887,07 грн, що підтверджено витягом з книги обліку грошових стягнень і нарахувань за номенклатурою на 2020 р. №374/3211 т.13 стор №88 (а.с.22).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Конституцією України (стаття 17) передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. За необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, у відношенні військовослужбовців.

При вирішенні даного спору по суті, суд враховує правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.01.2020 у справі №813/1045/1, згідно з якими, спори щодо відшкодування державі в особі Військової частини шкоди, завданої особою, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові дійшла висновку, що спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої особою державі під час проходження військової (публічної) служби, є публічно - правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби, врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 року №1075-XIV (надалі також Закон №1075-XIV).

Статтею 1 Закону №1075-XIV визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до статті 3 Закону №1075-XIV військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень статті 7 Закону №1075-XIV особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV(надалі Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 11 Статуту передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Положеннями статті 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статутом (стаття 26) передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах (стаття 27 Статуту).

Основи організації та ведення військового (корабельного) господарства, права та обов`язки посадових осіб військової частини (корабля) та з`єднання, пов`язані з веденням військового (корабельного) господарства визначені Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300 (надалі по тексту також Положення №300).

Відповідно до вимог пункту 3.1.9 Положення №300 усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні, зокрема: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів; здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, розкраданням.

Посадові особи з`єднання, що відають військовим (корабельним) господарством, мають право: давати необхідні вказівки та роз`яснення по колу своїх обов`язків у відповідності з постановами та розпорядженнями Уряду України, наказами директивами Міністра оборони України, вказівками начальників головних і центральних управлінь та самостійних відділів (служб) Міністерства оборони України, видів військ і військових округів (оперативних командувань (ОК); контролювати виконання посадовими особами військових частин (підрозділів, служб) чинних наказів, положень, настанов, керівництв, інструкцій та вказівок по службах (службі) (пункт 3.1.10 Положення №300).

Системний аналіз зазначених вище положень законодавства дає підстави вважати, що відповідач як командир інженерно-саперної групи інженерного забезпечення Військової частини НОМЕР_2 був визначений відповідальним за матеріальне й технічне забезпечення групи інженерного забезпечення та отримав інженерне майно для забезпечення занять відповідно до наявних в матеріалах справи накладних.

Згідно із п. 10 розділу І Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440, облік військового майна поділяється на оперативний облік та облік за первинними документами. Оперативний облік військового майна ведеться у службах забезпечення органів військового управління за номенклатурою, встановленою начальниками відповідних служб забезпечення органів військового управління. При веденні оперативного обліку військового майна записи облікових даних в облікових регістрах здійснюються на підставі донесень та звітних документів.

Абзацом 10 пункту 7 розділу II Інструкції № 440 встановлено, що у разі втрати облікових регістрів облікові дані відновлюються в нових облікових регістрах після проведення службового розслідування за звітними, первинними документами та даними інвентаризації (у разі її проведення) з подальшим проведенням звірки облікових даних із відповідною службою забезпечення.

Частиною 1статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019р. №160-IX (далі - Закон №160-IX) передбачено підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону №160-IX передбачено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Закон №160-IX (пункт 5 частини 1 статті 1) також зазначає, що пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Статтею 3 Закону №160-IX передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Особа, згідно пункту 1 частини 1 статті 6 Закону №160-IX, несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі, зокрема, виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Статтею 12 Закону №160-IX, зазначено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Правове регулювання спірних обставин дає підстави для висновку, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено про відсутність відомостей про оскарження відповідачем Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.01.2020 №7-ОД «Про результати розслідування по факту нестачі майна інженерної служби, яке рахується за капітаном Е.Загороднім», відповідно до якого відповідача притягнено до повної матеріальної відповідальності на загальну суму 33097 грн 43 коп.

З даним наказом відповідач ознайомився 06.02.2020, що ним не заперечується.

Крім того, судом встановлено, що з відповідача стягнено частину завданої матеріальної шкоди у розмірі 4874 грн 43 коп та жодних доказів відшкодування залишку заборгованості відповідачем суду не надано, залишок до стягнення з відповідача складає 25887 грн 07 коп.

Вищезазначені документи, на думку суду є достатнім доказом того, що нестача, яка виявлена комісією перебувала на відповідальному зберіганні відповідача як матеріально-відповідальної особи. При цьому, з висновками комісії ВЧ НОМЕР_2 щодо нестачі військового майна ОСОБА_1 погодився, нестачу визнав, претензій до комісії не мав, а тому повинен понести матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди.

Разом з тим, станом на час розгляду справи, матеріали справи не містять доказів відшкодування вказаної шкоди у добровільному порядку, що на думку суду, є достатнім підтвердженням відмови відповідача від добровільного відшкодування завданої шкоди.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 , відповідно, необхідність їх задоволення.

Суд критично оцінює посилання відповідача на той факт, що майно, нестачу якого виявлено, було ввірено йому під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 , тому військова частина НОМЕР_1 не має права на стягнення з нього матеріальної шкоди, з огляду на наступне.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) ОД/ДСК від 16.01.2017 введено в дію штат військової частини НОМЕР_1 . Згідно вимог Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України (зі змінами), затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12.11.2010 №590 та на підставі клопотання командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 06.06 №11614/9083 військова частина НОМЕР_4 зарахована на фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Тобто, військова частина НОМЕР_1 підпорядкована військовій частина НОМЕР_2 та перебуває на повному матеріальному та фінансовому забезпеченні у військової частини НОМЕР_2 , яка веде облік військового майна та відповідно якою було виявлено втрату інженерного майна внаслідок невиконання службових обов`язків ОСОБА_1 Часткове стягнення матеріальної шкоди було проведено вже під час військової служби відповідача у Військовій частині НОМЕР_1 .

Тому, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ухвали суду від 02.03.2023 сплату судового збору в розмірі 2481 грн військовій частині НОМЕР_1 було відстрочено, однак позивач до вирішення справи по суті сплатив судовий збір.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів понесення витрат із залученням свідків та проведення експертиз, такі відповідно вимог статті 139 КАС України до стягнення не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду у розмірі 25887 (двадцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн 07 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 квітня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Суддя Н.В. Друзенко