Справа № 320/12134/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 року № 320/12134/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Білоцерківської міської ради Київської області

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправним і скасування пунктів №6, 6.2-6.32 рішення Білоцерківської міської ради від 24.02.2011 №85-06-VI «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам», яким визнано такими, що втратили чинність пункти №8-19, 21-37, 89, 90 додатку №1 до рішення тридцять третьої сесії Білоцерківської міської ради п`ятого скликання від 30.05.2008 №779 «Про передачу земель у власність громадян, надання в оренду земельних ділянок та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, внесення змін та доповнень у рішення міської ради».

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачем зазначено, що рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 30 травня 2008 року № 779 «Про передачу земель у власність громадян, надання в оренду земельних ділянок та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, внесення змін та доповнень у рішення міської ради» є ненормативним актом, оскільки додатком 1 до нього зазначено чіткий перелік осіб, щодо яких виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів передача земельних ділянок у власність, а також дане рішення є актом одноразового застосування, оскільки він вичерпує свою дію фактом виконання, а тому дане рішення не може бути скасоване.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем заперечено проти позову із зазначенням про прийняття оскаржуваного рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1 Рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 30 травня 2008 року № 779 «Про передачу земель у власність громадян, надання в оренду земельних ділянок та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, внесення змін та доповнень у рішення міської ради» мені, ОСОБА_1 , як члену садового товариства «Заріччя», було передано у власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 400 кв. м. за рахунок земель комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква, що підтверджується копією рішення та додатком № 1 до вказаного рішення (п.21).

На підставі отриманої відповіді Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №3460/01-14 від 23.09.2021 р. на адвокатський запит мені стало відомо, що відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 24 лютого 2011 року № 85-06-УІ «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам» пункти: №№8- 19, 21-37, 89, 90 у додатку №1 до рішення тридцять третьої сесії Білоцерківської міської ради п`ятого скликання від 30 травня 2008 року №779 «Про передачу земель у власність громадян, надання в оренду земельних ділянок та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, внесення змін та доповнень у рішення міської ради» у частині передачі у власність земельних ділянок для ведення садівництва в СТ «Заріччя» на території м. Біла Церква скасовані.

Позивач вважає рішення Білоцерківської міської ради від 24 лютого 2011 року № 85-06-УІ «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам» у частині скасування передачі у власність земельних ділянок для ведення садівництва в СТ «Заріччя» на території м. Біла Церква, зокрема п. п. 6, 6.2 - 6.32, протиправним, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазнає таке.

Пунктами 6.2 - 6.32 рішення Білоцерківської міської ради від 24 лютого 2011 року №85-06-УІ «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам», було скасовано пункти 8-19, 21-37, 89 рішення Білоцерківської міської ради від 30 травня 2008 року № 779 «Про передачу земель у власність громадянам, надання в оренду земельних ділянок та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, внесення змін та доповнень у попередні рішення», на підставі пункту «ґ» статті 141 Земельного кодексу України, а саме підставою припинення користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Так, 13 вересня 2010 року Головне управління Держкомзему у Київській області звернулося до Білоцерківської міської ради з клопотанням від 31 серпня 2010 року №126 «Про скасування пунктів рішень Білоцерківської міської ради від 27.03.2008 №697, від 30.05.2008 №779, від 20.08.2008 №820, від 16.10.2008, №861, від 12.11.2008 №909, від 12.11.2009 №989, від 20.12.2007 №585, від 18.02.2009 №989 щодо надання земельних ділянок громадянам для ведення садівництва в СТ «Заріччя» на території м. Біла Церква».

Вказане клопотання було розглянуто Білоцерківською міською радою відповідно до статті 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», тобто в межах повноважень, визначених спеціальним законом.

Враховуючи ті обставини, що Білоцерківській міській раді було вказано на ряд порушень чинного законодавства при прийняті рішення міської ради від 30 травня 2008 року №779 (в частині пунктів, щодо передачі земельних ділянок членам ОК «Товариства садівників і городників «Заріччя»), було вирішено переглянути це питання.

Вищезазначене клопотання Головного управління Держкомзему у Київській області мотивується тим, що при прийнятті Білоцерківською міською радою рішень від 27.03.2008 №697, від 30.05.2008 №779, від 20.08.2008 №820, від 16.10.2008, №861, від 12.11.2008 №909, від 12.11.2009 №989, від 20.12.2007 №585, від 18.02.2009 №989 було допущено порушення статей 20, 35, 123, 124 Земельного кодексу України та статті 56 Закону України «Про землеустрій», а саме при передачі у власність громадянам земельні ділянки для ведення садівництва, та змінено цільове призначення земель з городництва на садівництво без розроблення відповідного проекту землеустрою. Так, дійсно при перегляді цього питання відповідних землевпорядних документацій виявлено не було.

Також, Білоцерківською міською радою було проаналізовано клопотання Держземінспекції від 09 лютого 2010 року №23 «Про тимчасову заборону використання земельної ділянки», акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №А2354/77 від 02 жовтня 2009 року, припис Держземінспекції від 02 жовтня 2009 року №П2354/77, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №А2361/77 від 29 жовтня 2009 року, припис Держземінспекції від 29 жовтня 2009 року №П2361/77, протокол про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2009 року №02361, постанову про накладення адміністративного стягнення від 12 листопада 2009 року №0263/04, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №А2702/77 від 08 грудня 2009 року та виявлено посилання на розпорядження голови Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 25.06.1992 року за №1-13-74 «Про наділ в тимчасове користування землі із міського земельного фонду під городні ділянки працівникам народної освіти, робітникам та ІТР шинного заводу №1, заводу ГТВ, ветеранам і інвалідам війни та праці».

Білоцерківською міською радою було досліджено архівні рішення і виявлено відсутність такого розпорядження. Отже, Білоцерківська міська Рада народних депутатів такого розпорядження взагалі не приймала. Таким чином, у 2011 році було з`ясовано, що окрім порушень, виявлених Держземінспекцією, були допущені ще ряд порушень при прийнятті рішення міській раді від 30 травня 2008 року №779, а саме заявниками (членами ОК «Товариство садівників і городників «Заріччя») було подано інформацію про неіснуючі документи, зокрема, вищевказаного розпорядження голови Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 25.06.1992 року за №1-13-74 «Про наділ в тимчасове користування землі із міського земельного фонду під городні ділянки працівникам народної освіти, робітникам та ІТР шинного заводу №1, заводу ГТВ, ветеранам і інвалідам війни та праці».

Суд зазначає, що право органу місцевого самоврядування скасовувати чи змінювати своє рішення визначено в абзаці 2 пункту «б» статті 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (редакція від 08 грудня 2009 року, чинна на момент виникнення спірних правовідносин), де закріплено положення про те, що орган місцевого самоврядування має привести у відповідність із законодавством прийняті ними рішення з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, на підставі клопотання спеціального уповноваженого органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель, тобто змінити власні акти.

Так, на час виникнення спірних правовідносин, спеціальним уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель було - Головне управління Держкомзему у Київській області.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 року №224 яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, Державний комітет із земельних ресурсів (Держкомзем) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Держкомзем забезпечує реалізацію державної політики та управління у сфері регулювання земельних відносин, використання, відтворення, охорони та проведення моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, провадження топографо- геодезичної та картографічної діяльності, а також міжгалузеву координацію та державне регулювання у сфері встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища.

Згідно підпункту 41 пункту 4 Положення, Держкомзем відповідно до покладених на нього завдань порушує в установленому законодавством порядку клопотання про зупинення дії або скасування актів місцевих держадміністрацій та органів місцевого самоврядування з питань, що належать до його компетенції, а також про притягнення осіб, винних у порушенні земельного законодавства, до передбаченої законом відповідальності.

Таким чином, рішення Білоцерківської міської ради від 24 лютого 2011 року №85- 06-УІ «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам» прийнято в межах та у спосіб визначених частиною 3 статті 24 Закону У країни «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Суд зазначає, що у 2011 році в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала справа №2а-656/11/1070 (головуючий суддя - Лапій С.М.) за адміністративним позовом ОК «Товариство садівників і городників «Заріччя» до Білоцерківської міської ради про визнання дій неправомірними.

В даній адміністративній справі ОК «Товариство садівників і городників «Заріччя» оскаржувалось рішення Білоцерківської міської ради від 18 березня 2010 року було №1331 «Про тимчасову заборону використання земельної ділянки, що здійснюється з порушенням земельного законодавства України», яким Обслуговуючому кооперативу «Товариство садівників і городників «Заріччя» тимчасово заборонили використання земельної ділянки по вул. Стаханівській та вул. Раскової, орієнтовною площею 19,000 га. та 5,0000га». Вищевказане рішення було прийнято на підставі клопотання Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Київській області від 09 лютого 2010 року №23 «Про тимчасову заборону використання земельної ділянки», в якому просила Білоцерківську міську раду внести на розгляд чергової сесії питання про тимчасову заборону використання земельних ділянок.

Так, Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель у Київській області встановила, що в Обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників і городників «Заріччя» відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки як у самого кооперативу так і у його членів, що є порушенням статті 125, 126 Земельного кодексу України, про що складено відповідні приписи, та у встановлений строк порушення усунуто не було, а тому просила Білоцерківську міську раду винести питання про тимчасову заборону використання Обслуговуючому кооперативу «Товариство садівників і городників «Заріччя», в тому числі і членам даного кооперативу земельних ділянок площею 19,0 га та 5,0 га по вул. Стаханівській та вул. Раскової у м. Біла Церква до повного виявленого порушення земельного законодавства.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року по справі №2а-656/11/1070, у задоволенні адміністративного позову Обслуговуючого кооперативу «Товариство садівників і городників «Заріччя» до Білоцерківської міської ради про визнання дій неправомірними відмовлено. Рішення набрало законної сили 04 жовтня 2011 року.

ОСОБА_1 в позовній заяві стверджує, що ним набуто право власності на земельну ділянку відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 30 травня 2008 року № 779 «Про передачу земель у власність громадянам, надання в оренду земельних ділянок та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, внесення змін та доповнень у попередні рішення» і рішення втратило свою силу.

Разом із тим суд спирається на положення статей 125 та 126 Земельного кодексу України, якими визначено момент виникнення права на земельну ділянку та порядок оформлення речових прав на земельну ділянку. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України, право власності га інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Так, позивач, з метою реалізації рішення відповідача від 30.05.2008 №779, мав би звернутися до Держкомзему з цим рішенням і землевпорядною документацією і зареєструвати приватизовану земельну ділянку, в результаті чого Позивачу було б видано державний акт. Цей державний акт мав бути внесений до відомостей ДЗК і після 2013 року йому було б присвоєно кадастровий номер. Проте, позивач цих дій не вчиняв, отже він знав ще на той час, що рішення Білоцерківської міської ради (в частині оскаржуваних пунктів) від 30 травня 2008 року №779 скасоване.

Суд звертає уваги, що до ні позову, ані в подальшому, при розгляду справи, позивачем не додано жодного правовстановлюючого документу на земельну ділянку, зокрема витягу з ДРРП, Державного акту на право власності на землю, який би підтверджував право власності Позивача.

Окрім того, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається відсутність за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, яка була передана відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 30 травня 2008 року № 779 «Про передачу земель у власність громадянам, надання в оренду земельних ділянок та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, внесення змін та доповнень у попередні рішення», а тому ОСОБА_1 не набув права користування земельною ділянкою, так як державна реєстрація земельної ділянки не була проведена.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений нормами чинного законодавства, відтак підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Підсумовуючи викладене у сукупності, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог, вважає, що позивачем не обґрунтовано їх достатніми та підтвердженими фактами та доказами.

Розглянувши позовні вимоги на предмет дотримання відповідачем положень статті 2 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач діяв відповідно до положень зазначеної статті Кодексу.

Суд вважає за необхідне зазначити також, що, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до частини першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 КАС України, згідно яких відшкодуванню підлягають судові витрати сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень при задоволенні позову.

Враховуючи те, що суд не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог, відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Білоцерківська міська рада (ідентифікаційний код 26376300, місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 15).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.