Справа № 157/478/23
Суддя: Тімонова В. М.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/478/23
Провадження №2-а/157/30/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Тімонової В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Антонюка В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Камені-Каширському Волинської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

14.03.2023 ОСОБА_1 подав до Камінь-Каширського районного суду Волинської області вказану позовну заяву, у якій просить:

скасувати постанову про адміністративне правопорушення, серії БАД № 733164 від 07.03.2023, винесену інспектором СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Шептуром В.О. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а справу закрити.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, яка підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, під час розгляду справи порушено ряд його прав, зокрема поліцейський безпідставно та невмотивовано відмовив йому у прийнятті клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Вважає дії поліцейського, який виніс оскаржувану постанову, протиправними. Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено порядок її оскарження. Будучи не згідним з інкримінованим йому правопорушенням, поліцейський протоколу про адміністративне правопорушення не складав. Разом з тим, звернув увагу на самовільне втручання поліцейського в роботу портативного відероеєстратора, що заборонено робити, а також відсутність в оскаржуваній постанові номеру такого вказаного технічного пристрою та карти пам`яті, на якій містився зроблений цим пристроєм відеозапис.

Ухвалою судді від 29.03.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

11.04.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником Головного управління Національної поліції у Волинській області Антонюком В.В., де він зазначив, що вимоги позивача вважає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке. Так, поліцейським Шептуром В.В. під час несення служби було зупинено транспортний засіб, водій якого був не пристебнутий ременем безпеки під час керування автомобілем. У зв`язку з цим поліцейським було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Факт вказаної події було зафіксовано на нагрудну бодікамеру та автомобільний відеореєстратор. При цьому позивачу було роз`яснено його права, ознайомлено з постановою та вручено її копію. Оскільки справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності розглянута уповноваженою особою, у встановлений законом строк, з дотриманням процедури розгляду справи, стягнення накладене в межах санкції інкримінованої позивачу частини статті Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та пояснив, що відстебнув ремінь безпеки відразу після зупинки автомобіля на вимогу поліцейського, аби дістати документи на автомобіль, у зв`язку з чим правопорушення не вчиняв. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача старший інспектор сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Антонюк В.В. позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві та пояснив, що позивач, керуючи автомобілем, не був пристебнутим ременем безпеки, що було виявлене поліцейським, який підійшов до автомобіля відразу після зупинки останнього на його вимогу. Просив відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_2 - інспектор СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Шептуром В.О., який виніс оскаржувану постанову, показав, що 06.03.2023 під час патрулювання на вул. Коніщука в м. Камені-Каширському подав вимогу про зупинку автомобіля, який рухався по вказаній вулиці, попередньо підозрюючи, що його водій не пристебнутий ременем безпеки. Після зупинки вказаного автомобіля, коли він підійшов до нього, виявив, що водій та пасажир, який знаходився на передньому пасажирському сидінні, були не пристебнутими ременями безпеки, що було зафіксовано нагрудною бодікамерою. На прохання водія ОСОБА_1 розгляд справи про адміністративне правопорушення було перенесено на наступний день 07.03.2023, коли після розгляду справи і була винесена оскаржувана постанова. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 на його прохання було відтворено відеозапис зроблений нагрудною бодікамерою під час фіксування вказаного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Судом встановлені наступні обставини.

Постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Шептура В.В., серії БАД № 733164 від 07.03.2023, накладено на ОСОБА_1 штраф за ч. 5 ст. 121 КУпАП в розмірі 510 грн. за те, що «06.03.2023 о 17.03 год. в м. Камені-Каширському по вул. Коніщука водій керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем пасивної безпеки, та перевозив пасажира на передньому правому сидінні не пристебнутого ременем пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3В Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с. 4).

Частиною 5 статті 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пунктом 2.3В ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, долученим до матеріалів справи та переглянутим у судовому засіданні відеозаписами з нагрудної бодікамери поліцейського, який було додано до оскаржуваної постанови, про що в ній зазначено.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису під назвою «video_2023-04-06_12-02-46», який міститься на DVD-диску, що був надісланий представником ГУНП у Волинській області до суду разом із відзивом, встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем, обладнаним ременем безпеки, та не користувався ним, а також перевозив пасажира не пристебнутого ременем безпеки. Крім цього, з відеозапису (17:43:08) також вбачається, що позивач на запитання поліцейського, визнав, що не використовував ремінь безпеки, оскільки керував автомобілем лише по місту.

Вказаний відеозапис є безперервним з огляду на вимоги п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, що спростовує твердження зазначені у позовній заяві, що поліцейський втручався в роботу портативного відеореєсратора самовільно вмикав та вимикав його.

Таким чином, на переконання суду, докази в цій справі є належними та допустимими в розумінні положень ст. 251 КУпАП.

Піддавати вказані докази сумніву у суду немає підстав, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та відтворюють фактичні обставини цієї справи.

Отже, сукупність вищенаведених доказів повністю спростовують доводи позивача про відсутність доказів його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, яке ставиться йому у провину.

Не заслуговують на увагу твердження у позовній заяві про те, що в оскаржуваній постанові, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, не вказано відповідного інвентарного та номенклатурного номерів портативного відеореєстратора і карти пам`яті, оскільки зазначення такої інформації в змісті постанови по справі про адміністративне правопорушення вищевказаною нормою закону не передбачено.

Разом з тим, як вбачається із відеозапису, під час оголошення постанови поліцейським, позивачу було роз`яснено порядок і строк її оскарження, що також зазначено і в самій постанові на її зворотній стороні, що спростовує твердження протилежного зазначені в позовній заяві.

Щодо необхідності складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, про що зазначено в позовній заяві, суд зауважує, що з огляду на вимоги п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Проаналізувавши зібрані й досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.3В ПДР та вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні суд розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності при накладенні адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене вище, суд не знаходить підстав вважати, що інспектором сектору реагування патрульної поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Шептуром В.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення допущені порушення, які б ставили під сумнів законність оскаржуваної постанови.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що відповідач довів перед судом правомірність рішення поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, 43004, .

Головуючий: В. М. Тімонова