Справа № 160/4096/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2023 року Справа № 160/4096/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
02.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року у ТОВ «МАВР», з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» ПСФ ПСКМ;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року у ТОВ «МАВР», з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» ПСФ ПСКМ, а також здійснити з 28.08.2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також позивач зазначив, йому було відмовлено зарахувати до страхового стажу період роботи з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року у ТОВ «МАВР» та з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» ПСФ ПСКМ через наявність недоліків в оформленні трудової книжки. Позивач зауважив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, що неодноразова підтверджував Верховний Суд. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
07.03.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
28.03.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обгрунтування відзиву відповідач зазначив, що період роботи позивача з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року та з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року не зарахований до страхового та пільгового стажу через наявність не читабельної печатки підприємства на записах про звільнення з роботи. У зв`язку з чим, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.05.2022 року.
25.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з приводу зарахування до страхового стажу періодів роботи з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року та з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року.
07.02.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 25.01.2023 року та листом за №4079-2703/Т-01/8-0400/23 повідомило, що період роботи позивача з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року в ТОВ «МАВР» не зарахований до страхового стажу оскільки запис про звільнення з роботи внесено з порушенням вимог пункту 2.4 Інструкції №58, а період роботи позивача з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» не зарахований до страхового стажу оскільки на печатці, якою завірено звільнення з роботи, неможливо визначити назву підприємства.
Вказані підстави слугували для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Як встановлено судом, в трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено наступні записи періодів роботи позивача (далі мовою оригіналу):
8 запис 03.02.1995 року принят в ООО предприятие «МАВР» на ремонтно-строительный участок №2 маляром-штукатуром 3 розряда;
9 запись 28.12.1995 року уволен по ст.38 КЗОТ Украины;
10 запись 09.01.1996 року принят в ОАО «Сибкомплектмонтаж» слесарем-сантехником 5 розряда;
11 запись 18.06.1997 року переведен слесарем-монтажником 4 розряда;
12 запись 14.09.1998 року уволен по ст.31 КЗОТ РФ по собственному желанию.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при відмові в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МАВР» керувалось заповненням запису про звільнення з порушенням п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, та при відмові в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» - наявністю на записі про звільнення печатки з якої неможливо встановити назву підприємства.
Суд звертає увагу на те, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при зарахуванні періодів роботи позивача до страхового стажу.
Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Також суд звертає увагу, що відповідач при відмові в зарахуванні періоду роботи позивача з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року не зазначає, яким чином запис про звільнення в трудовій книжці позивача не відповідає вимогам пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу позивача період його роботи з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року у ТОВ «МАВР» та з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року у ВАТ «Сибкомплектмонтаж».
Враховуючи вищевикладене, з метою відновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоду роботи з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року у ТОВ «МАВР» та з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року у ВАТ «Сибкомплектмонтаж».
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити з 28.08.2022 року перерахунок та виплату пенсії позивача, суд зазначає наступне.
Матеріали справи не містять доказів заборгованості з виплати пенсії позивача із врахування спірних періодів до моменту здійснення перерахунку та будь-якого рішення або іншого волевиявлення суб`єкта владних повноважень, що свідчили б про намір обмеження пенсійних виплат позивачу у майбутньому, в тому числі, при проведенні зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача.
Убезпечення в майбутньому обмеження виплати пенсії не узгоджуються із завданнями адміністративного судочинства.
У зв`язку з чим, дана вимога позивача задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню є похідними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року у ТОВ «МАВР» та з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року у ВАТ «Сибкомплектмонтаж».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.02.1995 року по 28.12.1995 року у ТОВ «МАВР» та з 09.01.1996 року по 14.09.1998 року у ВАТ «Сибкомплектмонтаж».
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський