Справа № 380/3469/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року

справа №380/3469/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Ізьо М.І.

за участю:

представника позивача - Бабій І.М.

представника відповідача Твердохліб І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської митниці, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці від 03.02.2023 року №64-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що за час перебування на державній службі (17 років) до дисциплінарної відповідальності не притягувалася та мала бездоганний послужний список. Згідно з оскарженим наказом позивачці інкриміновано порушено вимог Закону України від 24 березня 2022 року № 2142-ІX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», пункту 2 частини першої статті 292 Митного кодексу України, пунктів 4.5 та 4.9 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, не дотримання вимог п.п. 3.1, 3.2 посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок», затвердженої начальником Львівської митниці Іллею Ніжніковим. Зазначає, що за електронними митними деклараціями №UA209180/2022/007286 від 12.04.2022, №UA209180/2022/007555 від 13.04.2022 та від 03.05.2022 № UA209180/2022/015714 митне оформлення було здійснено правомірно із звільненням від оподаткування митними платежами (ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість), з застосуванням пільги за кодом « 311», на підставі пункту 9-11 розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України та пункту 69.24 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з дотриманням митного законодавства України, і без будь яких порушень. Вважає, що нею не вчинялося жодних дій чи бездіяльності, які б свідчили про неналежне виконання вимог посадової інструкції чи нормативних актів, а відтак відсутні підстави для застосування будь-якого заходу дисциплінарного стягнення. Просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що в ході дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією встановлено, що головним державним інспектором BMO № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці Сиротою О.Г. під час митного оформлення товару за митними деклараціями від 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007555 та від 03.05.2022 № UA209180/2022/015714 не здійснено належної перевірки правильності застосування пільг в оподаткуванні, чим порушено вимоги Закону України від 24 березня 2022 року № 2142-ІX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», пункту 2 частини першої статті 292 Митного кодексу України, пунктів 4.5 та 4.9 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, не дотримано вимог п.п. 3.1, 3.2 Посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок», затвердженої начальником Львівської митниці Іллею Ніжніковим, що призвело до несплати митних платежів (безпосередньо під час митного оформлення) у загальній сумі 340 288,52 гривень.

Представник позивача подала відповідь на відзив. Зазначила, що транспортні засоби були пропущені через митний кордон України в пункті пропуску до набрання чинності Законом №2142-IX, але це не позбавляло платника податків використати податкову пільгу під час здійснення митного оформлення цих товарів 12.04.2022 року та 13.04.2022 року, коли вже набрав чинності Закон №2142-IX, оскільки згідно з пунктом 30.3 статті 30 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив у справі підготовче судове засідання на 21 березня 2023 року о 09:30 год.

Протокольною ухвалою від 4.04.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила позов задовольнити повністю з підстав викладених у позові з урахуванням наданих пояснень.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд при вирішенні спору виходив з наступного.

Дисциплінарною комісією, створеною наказом Львівської митниці від 27.12.2022 №338-дс «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 », розглянуто дисциплінарну справу головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці Сироти О.Г. за фактами, викладеними у доповідній записці начальника відділу митного оформлення «Стрий» митного поста «Львів-південний» Львівської митниці Олега Марчишина від 16.12.2022 № 7.4-28/11-01/331.

В ході дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією встановлено, що головним державним інспектором BMO № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці Сиротою О.Г. під час митного оформлення товару за митними деклараціями від 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007555 та від 03.05.2022 № UA209180/2022/015714 не здійснено належної перевірки правильності застосування пільг в оподаткуванні, чим порушено вимоги Закону України від 24 березня 2022 року № 2142-ІX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», пункту 2 частини першої статті 292 Митного кодексу України, пунктів 4.5 та 4.9 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, не дотримано вимог п.п. 3.1, 3.2 Посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок», затвердженої начальником Львівської митниці Іллею Ніжніковим, що призвело до несплати митних платежів (безпосередньо під час митного оформлення) у загальній сумі 340 288,52 гривень.

Наказом Львівської митниці Державної митної служби України від 03.02.2023 № 64-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» до головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці Сироти О. Г. застосовано дисциплінарне стягнення -- догану.

Вважаючи вказаний наказ про застосування дисциплінарного стягнення щодо себе протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Головним питанням цього спору є оцінка дій та рішень суб`єкта владних повноважень в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну службу» цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

За змістом ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Одним з видів дисциплінарних проступків є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п. 5 ч. 2 цієї ж статті).

За правилами ст. 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби (ч. 1).

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини 2 статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (ч. 2).

Згідно з приписами ст. 67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків (ч. 1).

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (ч. 1 ст. 77 Закону України «Про державну службу»).

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (ч. 2).

Відповідно до оскарженого наказу до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 під час митного оформлення товару за митними деклараціями від 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007555 не здійснила належної перевірки правильності застосування пільг в оподаткуванні, чим порушила вимоги Закону України від 24 березня 2022 року № 2142-ІX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», пункту 2 частини першої статті 292 Митного кодексу України, пунктів 4.5 та 4.9 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 N 631, не дотримано вимог п.п. 3.1, 3.2 Посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок», затвердженої начальником Львівської митниці Іллею Ніжніковим.

Суд при вирішенні спору враховує наступне.

Законом України від 24.03.2022 року №2142-IX (який набрав чинності 06.04.2022 року) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» внесено до Податкового кодексу України такі зміни:

У розділі XX "Перехідні положення": пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом 69.24 такого змісту: «Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту».

Також, цим Законом 2142-ІХ згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями, внесено зміни до Митного кодексу України у розділі XXI "Прикінцеві та перехідні положення": доповнено, зокрема, пунктом 9-11 такого змісту:

« 9-11. Установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану", але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей:

1) звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

Суд встановив, що транспортні засоби, які були оформленні за митними деклараціями від 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007555 14, були ввезені на митну територію України до початку дії Закону України від 24.03.2022 року №2142-IX в режимі тимчасового ввезення.

Митний режим - це комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Кожний митний режим відповідає меті переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Водночас митне законодавство дозволяє зміну митного режиму на інший, вибраний декларантом, у зв`язку з чим розпочатий процес ввезення (переміщення) товарів зокрема в митному режимі тимчасового ввезення продовжується шляхом поміщення таких товарів їх в інший митний режим, зокрема імпорт (випуску для вільного обігу).

Відтак, транспортні засоби, оформлені за митними деклараціями 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007555 було пропущено на загальних підставах, без застосування звільнення від оподаткування ввізним митом, а у період дії Закону №2142-IX (який набрав чинності 05.04.2022 року) було змінено режим «тимчасового ввезення» на режим «імпорту» та декларантом було подано до митного оформлення електронні митні декларації, які після прийняття до оформлення, зареєстровані за відповідними номерами та здійснено митне оформлення товарів, що ввозились на митну територію України зі звільненням від оподаткування ввізним митом.

Згідно з статтею 1 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (надалі МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Статтею 3 МК України визначено особливості застосування законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, і частиною 1 цієї статті передбачено, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Суд, проаналізувавши митні декларації від 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007555, встановив, що такі були прийняті до митного оформлення 12.04.2022 року та 13.04.2022 року, а відтак до вказаних правовідносин підлягає до застосування редакція Закону України від 24.03.2022 року №2142-IX, яка передбачала звільнення від оподаткування.

Відповідно до частини 4 ст. 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Частиною 1 статті 4 МК України встановлено, що у цьому Кодексі наведені нижче терміни і поняття вживаються в такому значенні:

-п.4) ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку;

-п.6) вільний обіг - обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку митних органів України;

- п.20) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури;

- п.21) митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання;

-п.23) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

- п.25) митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення;

- п.29) митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи;

-п.49) пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення;

- п.38) підприємство - будь-яка юридична особа, а також громадянин-підприємець;

- п. 57) товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно з 74 МК України митний режим імпорту (випуску для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Статтею 270 МК України встановлено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Відповідно до статті 278 МК України, пункту 187.8 статті 187 та пункту 216.4 статті 216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати митних платежів (в тому числі мита) у разі ввезення товарів на митну територію України є зокрема дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення.

Статтею 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України зокрема - у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом.

Згідно з статтею 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України:

1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами;

2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано;

3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Статтею 294 МК України встановлено, що об`єкт та база оподаткування митними платежами під час переміщення товарів через митний кордон України визначаються відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України.

Згідно з статтею 295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на митні органи. Для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання митному органу митної декларації на товари, а в разі якщо митне оформлення здійснюється без подання митної декларації, - на день його здійснення.

Частиною 1 статті 300 МК України встановлено, що умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до пп. 17.1.4 п. 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 30.1. статті 30 Податкового кодексу України встановлено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Згідно з п.30.2 цієї статті - підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пунктом 30.3. статті 30 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Суд прийшов до переконання, що навіть якщо транспортні засоби, були пропущені через митний кордон України в пункті пропуску до набрання чинності Закону №2142-IX не позбавляло платника податків використати податкову пільгу під час здійснення митного оформлення цих товарів 12.04.2022 та 13.04.2022 року, в період дії Закону України №2142-IX, оскільки згідно з пунктом 30.3 статті 30 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

У відзиві відповідач покликається на необхідність складання картки відмови у митному оформленні за митними деклараціями 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007555.

Згідно з нормами ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

У всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за встановленою формою.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного ст. 255 МК України для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з п.8.1. та п.8.2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Відповідно до ч. 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану", але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей:

-за рішенням Кабінету Міністрів України дозволяється пропуск через митний кордон України та/або випуск відповідно до заявленої мети окремих товарів, щодо яких відповідними законами встановлені обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України, без надання відповідних дозвільних документів та/або за відсутності відомостей про включення (виключення) таких товарів до (з) відповідного реєстру у формі електронних документів, засвідчених електронним цифровим підписом, які підтверджують дотримання встановлених обмежень щодо переміщення таких товарів через митний кордон України, якщо використання таких дозвільних документів та/або відомостей для здійснення митних формальностей передбачено законами України. Звільнення від подання дозвільних документів та/або відомостей, які підтверджують дотримання встановлених обмежень щодо переміщення таких товарів через митний кордон України для здійснення митних формальностей не означає звільнення від дотримання встановлених відповідними законами заборон та/або обмежень щодо використання та/або обігу відповідних товарів на митній території України.

Положення абзацу першого цього підпункту не застосовуються до товарів, які мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом та/або визнаної державою-агресором щодо України згідно із законодавством, або ввозяться з території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної такою згідно із законом, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, товарів військового призначення або товарів подвійного використання, радіоактивних матеріалів, небезпечних відходів;

- плата за виконання митних формальностей митними органами поза місцем розташування митних органів або поза робочим часом, установленим для них, із заінтересованих осіб не справляється.

Відповідно до пп. 69.23 п. 69 підрозділу 10 р. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення товарів на митну територію України у митному режимі імпорту суб`єктами господарювання, які зареєстровані платниками єдиного податку першої, другої та третьої групи, крім фізичних та юридичних осіб, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу.

Згідно з пп.4 ч. 1 ст.4 МК України ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

В пп. 69.23. н. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, зазначено «ввезення товарів на митну територію України у митному режимі імпорту».

Згідно з пп.25 ч.І ст.4 МК України митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Кожний митний режим відповідає меті переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Водночас митне законодавство дозволяє зміну митного режиму на інший, вибраний декларантом, у зв`язку з чим розпочатий процес ввезення (переміщення) товарів зокрема в митному режимі тимчасового ввезення продовжується шляхом поміщення таких товарів їх в інший митний режим, зокрема імпорт (випуску для вільного обігу).

Зміна фізичною особою митного режиму тимчасове ввезення на митний режим імпорт (випуску для вільного обігу) не заборонена при митному оформленні легкових автомобілів, звільнення від оподаткування митними платежами (ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість), з застосуванням пільги за кодом «311», на підставі пункту 911 розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України та пункту 69.24 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, оскільки це також є операціями з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, у митному режимі «імпорту» та митне оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України для вільного обігу, при яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком та ввізним митом автомобілі легкові.

Відповідно до ст. 74 МК України імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Частиною 1 ст.75 МК України встановлено, що митний режим імпорту може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, а також до продуктів переробки товарів, поміщених у митний режим переробки на лі шині її території.

Згідно з ч.3 ст.75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; 2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; 3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, при імпорті товари не просто переміщуються через митний кордон України, а саме випускаються для вільного обігу на митній території України.

Відтак, декларування та митне оформлення товарів за митними деклараціями від 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007555 здійснено правомірно, з дотриманням митного законодавства України, і без порушень, оскільки, було дотримано умови Закону №2142-IX від 24.03.2022, і підстав для відмови у митному оформленні у митного органу не було.

Суд зауважує, що до матеріалів справи долучено пояснення ОСОБА_2 , який був керівником відділу ВМО № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці в квітні 2022 року, в яких він зазначає, що проведено консультації зі спеціалізованими підрозділами митниці та було прийнято рішення про можливість проведення таких митних оформлень із застосуванням податкової пільги.

Крім того, правомірність митних оформлень за митними деклараціями від 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007555 було підтверджено в/о заступником начальника Львівської митниці М. Терьохіном листом від 22.04.2022 № 7.4.-17/4/77/7, а саме керівник митного органу зазначив, що «митне оформлення транспортних засобів, за вищевказаними митними деклараціями, здійснено відповідно до вимог чинного законодавства».

Аналогічна позиція відображена в листі в.о. начальника Львівської митниці Д. Меньшикова № 7.4-1-25/4/14952 від 03.08.2022 року «Про надання інформації», в якому зазначено, що на думку МПКМВ та МТРЗЕД при звільненні від оподаткування товарів, що ввозяться на умовах Закону №2142-IX підлягають сплаті до Державного бюджету митні платежі нараховані на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення.

Відтак, вбачається, що відповідач змінив свою позицію щодо правильності застосування пільг до таких митних оформлень, що доводить той факт, що зміна позиції митного органу не є послідовною та суперечливою, ставить посадових осіб відділу митного оформлення у стан правової невизначеності. Крім того, суд зауважує, що на момент проведення митних оформлень не було надано жодних відповідних роз`яснень інспекторам, що унеможливлює притягнення інспектора, яка провела таке митне оформлення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо).

Доводи відповідача у зменшенні надходжень державного бюджету не підтверджені жодним допустимим доказом, оскільки у випадку застосування відповідних ставок мита ці транспортні засоби могли б бути вивезені за межі митної території України.

Відтак, розмір заподіяної шкоди є лише прогнозованим, адже залежить, як вже зазначалося вище, від цілого ряду факторів та процесів, а також від волі невизначеного кола осіб.

Відповідно, позиція відповідача, суть якої полягає в тому, що застосування преференції безумовно призвело до зменшення надходжень до державного бюджету, є надуманою, адже обсяг надходжень до державного бюджету від митних платежів залежить від багатьох факторів, в тому числі і від бажання особи здійснювати такі розмитнення.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що проведення митного оформлення не було виключно поодиноким самостійним рішенням ОСОБА_1 , натомість, це питання було предметом обговорень і лише після консультацій з керівництвом Львівської митниці такі митні оформлення були здійснені. З усього вищевикладеного не прослідковується будь-якого наміру чи бажання позивачки всупереч закону зменшувати надходження бюджету.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутня ознака суб`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку, а саме вини, як у формі умислу, так і у формі необережності.

Разом з тим, приймаючи оскаржуваний наказ про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, відповідачем очевидно не враховано всі дійсні обставини справи при проведенні дисциплінарного провадження, результати якого стали підставою для видання оскаржуваного наказу.

Відповідачем неповно було з`ясовано обставини дисциплінарного проступку позивачки, а саме відсутність вини в її діях. Відтак, відповідач дійшов до помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни та відсутність беззаперечних доказів, які б підтверджували протиправність поведінки позивачки

Суд також зазначає, що згідно з частиною третьою статті 65 Закону № 889-VIII «Про державну службу» державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

За частиною п`ятою статті 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Отже, дисциплінарне стягнення на державного службовця може накладатися не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, але не пізніше одного року після його вчинення.

Разом з тим, наказ Львівської митниці № 64-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» прийнятий 03.02.2023 року.

З листа в/о заступника начальника Львівської митниці М. Терьохіна від 22.04.2022 № 7.4.-17/4/77/7 суд встановив, що митний орган проводив перевірку дотримання митного законодавства за митними деклараціями від 12.04.2022 № UA209180/2022/007286, від 13.04.2022 № UA209180/2022/007555.

Саме 22 квітня 2022 року є днем, коли керівник митного органу дізнався або мав дізнатися нібито про вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , а тому саме з цього дня слід обчислювати початок перебігу строку для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.

Відтак відповідач прийняв зазначений спірний наказ поза межами строків, встановлених для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, адже відповідач володів інформацією з 22.04.2022 про такі митні оформлення, але лише після спливу 9 місяців з часу митних оформлень притягнув позивачку до дисциплінарної відповідальності, що також є підставою для скасування наказу Львівської митниці №64-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 03.02.2023 року.

Митне оформлення за електронною митною декларацією №UA209180/2022/015714 від 03.05.2022 мопед двоколісний марки PIAGGIO тип PONTEDERA модель C142M, потужність 3.1 kw, об`єм-49 см3 тип двигуна бензин рік вип.1998, код УКТЗЕД було здійснено із звільненням від оподаткування митними платежами (ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість), з застосуванням пільги за кодом « 311», на підставі пункту 9-11 розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України та пункту 69.24 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Законом України від 24.03.2022 року №2142-IX (який набрав чинності 05.04.2022 року) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» внесено до Податкового кодексу України такі зміни:

У розділі XX "Перехідні положення": пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом 69.24 такого змісту: «Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту».

Також цим Законом 2142-ІХ, згідно Прикінцевих та перехідних положень, внесено зміни до Митного кодексу України у розділі XXI "Прикінцеві та перехідні положення": доповнено, зокрема, пунктом 9-11 такого змісту:

« 9-11. Установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану", але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.».

Згідно з УКТ ЗЕД до товарної позиції 8711 відносяться: мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з допоміжним двигуном, з колясками або без них; коляски. За кодом 8711 20 10 00 класифікуються моторолери, які входять до товарної під позиції 8711 20 яка має опис «Мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з допоміжним двигуном, з колясками або без них, з поршневим двигуном внутрішнього згоряння, з кривошипно-шатунним механізмом і робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 50 куб. см, але не більш як 250 куб. см.».

Відповідно до Пояснень до товарної позиції 8711 - до цієї товарної позиції включається група двоколісних транспортних засобів із двигуном, які розраховані переважно на перевезення людей. На додаток до мотоциклів традиційного типу до цієї товарної позиції включаються моторолери, що відрізняються невеликими колесами та наявністю горизонтальної платформи, яка з`єднує передню і задню частини моторолера; мопеди, обладнані умонтованим двигуном і педальною системою, а також велосипеди з установленим допоміжним двигуном.

Товарна позиція 8711 згідно з УКТ ЗЕД поділяється на 7 товарних під позицій (залежно від характеристик двигуна), в яких, зокрема і згідно з підпунктом 215.3.7 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, кодам товарів згідно з УКТ ЗЕД відповідають наступні описи:

- 8711 10 - Мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з допоміжним двигуном, з колясками або без них, з поршневим двигуном внутрішнього згоряння, з кривошипно-шатунним механізмом і робочим об`ємом циліндрів двигуна не більш як 50 куб. см.;

- 8711 20 - Мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з допоміжним двигуном, з колясками або без них, з поршневим двигуном внутрішнього згоряння, з кривошипно-шатунним механізмом і робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 50 куб. см, але не більш як 250 куб. см.;

- 8711 30 - Мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з допоміжним двигуном, з колясками або без них, з поршневим двигуном внутрішнього згоряння, з кривошипно-шатунним механізмом і робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 250 куб. см, але не більш як 500 куб. см.;

- 8711 40 - Мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з допоміжним двигуном, з колясками або без них, з поршневим двигуном внутрішнього згоряння, з кривошипно-шатунним механізмом і робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 500 куб. см, але не більш як 800 куб. см.;

- 8711 50 - Мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з допоміжним двигуном, з колясками або без них, з поршневим двигуном внутрішнього згоряння, з кривошипно-шатунним механізмом і робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 800 куб. см.;

- 8711 60 - Мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з колясками або без них, з електричним двигуном для пересування;

- 8711 90 - Інші мотоцикли (включаючи мопеди) та велосипеди з допоміжним двигуном, з колясками або без них; коляски.

Оскільки, оформлений транспортний засіб, з наявним в описі товару, у 31 графі митної декларації, словом «мопед», не є велосипедом з допоміжним двигуном то відповідно він відноситься до категорії «мотоцикли (включаючи мопеди)». Тобто, враховуючи викладене вище, «мопеди» є різновидом мотоциклів та їхнє митне оформлення здійснено із звільненням від оподаткування митними платежами, з застосуванням пільги за кодом « 311», на підставі пункту 9-11 розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України та пункту 69.24 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 14.07.2020 № 256 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності» в поясненнях до товарної позиції 8711 вказано: «На додаток до мотоциклів традиційного типу до цієї товарної позиції включаються моторолери, що відрізняються невеликими колесами та наявністю горизонтальної платформи, яка з`єднує передню і задню частини моторолера; мопеди, обладнані умонтованим двигуном і педальною системою, а також велосипеди з установленим допоміжним двигуном».

Згідно з постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306 «Про Правила дорожнього руху» «мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг»;

Постановою Кабінету міністрів України від 22 грудня 2010 № 1166 «Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються» встановлено, що «мотоцикл - колісний засіб із двома колесами, об`єм циліндрів двигуна якого більше 50 куб. сантиметрів за умови, що в силовій установці застосовано двигун внутрішнього згоряння, і незалежно від застосованої силової установки максимальна конструктивна швидкість якого перевищує 50 кілометрів на годину»;

Кореспондується з цими твердженнями Конвенція про дорожній рух (Відень, 8 листопада 1968 року) «n) термін "мотоцикл" означає будь-який двоколісний транспортний засіб з коляскою або без нього, який має двигун».

Відтак, суд дійшов висновку, що декларування та митне оформлення товару по митній декларації від 03.05.2022 №UA209180/2022/015714 здійснено з дотриманням митного законодавства України, і без порушень, а відтак і відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Львівська митниця, як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності своїх дій при прийнятті спірного наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а відтак такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, слід стягнути з Львівської митниці на 1073,60 грн сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці від 03.02.2023 року №64-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79007, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 19.04.2023.

Суддя Р.М. Брильовський