Справа № 508/854/22
Суддя: Банташ Д. С.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 508/854/22
Номер проведження 2-а/508/1/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року смт. Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Банташ Д.С.,

за участю секретаря с/з - Мазарак Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Миколаївка Березівського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Адвокат Масюк Ю.М. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6173973 від 15.11.2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Також просила стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати і сплачений штраф в сумі 340,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 листопада 2022 року відносно ОСОБА_1 співробітником поліції винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. З даною постановою не погоджується, оскільки ОСОБА_1 керував легковим службовим автомобілем, власником якого є юридична особа ТОВ «Прометей. Миколаївська філія» і використовується виключно в службових цілях. При цьому наявних ознак того, що автомобіль використовується для здійснення перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку не мав та ніколи не використовувався в таких цілях. (а.с. 1-24)

Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судове засідання. (а.с. 30)

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 15.02.2022 року за клопотанням представника позивача було замінено неналежного відповідача відділ поліцейської діяльності № 1 Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області на належного Головне управління Національної поліції в Одеській області. (а.с. 79-80)

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки складена постанова відповідає вимогам встановленим Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. З огляду на зазначене вважає викладені вимоги позивача безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами. (а.с. 89-96)

28 березня 2023 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив. За своїм змістом аналогічний відзиву на позовну заяву. (а.с. 106-109)

Позивач ОСОБА_1 і його представник, адвокат Масюк Ю.М., будучи належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Одеській області будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні обставини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6173973 від 15.11.2022 року: «15 листопада 2022 року о 10:20 годині в смт. Миколаївка по вулиця Карпішина водій керуючи автомобілем део ланос днз НОМЕР_1 який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Чим порушив ст. 35 ЗУ ДР обов`язковий технічний контроль транспортних засобів.» Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно положень ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений такі стягнення накладати. Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення (такі правові позиції відображено в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 р. у справі №724/716/16-а, від 17.06.2020 р. у справі №127/6881/17, від 17.09.2020 р. у справі №742/2298/17).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відсутність доказів, які підтверджують вчинення водієм порушення правил дорожнього руху вказує на протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення (правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху також повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (ст. 283 КУпАП). Якщо постанова про накладення адміністративного стягнення не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий доказ не вважається належним (правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №524/1284/17).

У постанові серії ЕАР № 6173973 від 15.11.2022 року відсутні вказівки на використання працівниками поліції технічних засобів фіксації події, а тому такі не витребовуються.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом який своєчасно не пройшов технічний контроль.

Відповідно до п. 31.3 (б) Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Аналіз вищевказаної норми закону вказує на вичерпний перелік транспортних засобів, що підлягають обов`язковому проходженню технічного контролю.

Із матеріалів справи убачається, що автомобіль DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за ТОВ «Прометей. Миколаївська філія», тип загальний легковий загальний седан В, категорія транспортного засобу «В», використовується підприємством в його цілях, що не пов`язано із використанням з метою передбаченою ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

У спростування цього відповідачем суду не було надано будь яких доказів та фактичних даних на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у тому числі доказів, які б ґрунтувалися на показаннях технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові № 338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Проте, представником відповідача не було надано доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова також не містить посилань на докази, що підтверджують вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови належним чином, відповідно до вимогст.280 КУпАП, не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, викладені в ній дані не підтверджені належними доказами. Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки доказів того, що автомобіль DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 , використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, відповідач не надав, а сам факт реєстрації транспортного засобу за юридичною особою не є доказом використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, то суд доходить висновку, що рішення відповідача слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відсутність доказів, які підтверджують вчинення водієм порушення правил дорожнього руху вказує на протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення (правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17).

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Крім того, вирішуючи позовні вимоги позивача в частині повернення суми штрафу, сплаченого позивачем за оскаржуваною постановою у розмірі 340,00 грн., суд приходить до таких висновків.

Повернення коштів сплачених позивачем на виконання штрафу у розмірі 340,00 грн., має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» .

Згідно з п. 3 Порядку № 787 від 03 вересня 2013 року повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 787 від 03 вересня 2013 року повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Відповідач є контролюючим органом у розумінні положень п. 5 Порядку, оскільки саме на виконання його рішення (постанови) було сплачено штраф позивачем.

За безготівковою формою повернення коштів здійснюється обласними управліннями держказначейства на підставі висновків органів державної податкової служби, рішень судових органів, інших органів, які контролюють нарахування та сплату платежів. У разі надходження до органу держказначейства рішення судових органів його копія передається відповідному органу податкової служби за місцем реєстрації платника податків.

Подання в довільній формі подається платником до органу казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Помилково сплачений адміністративний штраф може бути повернуто управлінням держказначейства у визначеному порядку лише на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення (штраф). Тобто фізичній особі необхідно звернутися до відповідного органу з письмовою заявою про надання висновку про повернення помилково сплаченого адміністративного штрафу.

З огляду на викладене, оскільки адміністративний суд обмежений колом питань, вирішення яких належить до його компетенції за результатами розгляду адміністративного позову з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (ч. 3 ст. 286 КАС України), а також враховуючи той факт, що повернення таких коштів здійснюється управлінням держказначейства на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення, у задоволенні позову позивача у цій частині позовних вимог слід відмовити.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління національної поліції в Одеській області за рахунок їх бюджетних асигнувань пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6173973 від 15.11.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108740) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 , сплачений судовій збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 19 квітня 2023 року.

Суддя: Дмитро БАНТАШ