Справа № 240/17508/22
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/17508/22
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.
18 квітня 2023 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю.
суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні довідки розрахунку по нарахованій та виплаченій індексації на грошове забезпечення за період з 2003 року по 01.06.21011;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 , та компенсацію за несвоєчасну виплату індексації, передбачену Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. за період 2003 р. по 01.06.2011;
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні довідки розрахунку грошової компенсації за неотримане речове майно та відмови у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно;
- зобов`язати відповідача надати довідку розрахунок грошової компенсації за нестримане нею речове майно в якій вказати перелік речового майна та нарахувати і виплатити їй грошову компенсацію за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил Національної гвардії Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове маймо, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходила військову службу в Збройних Силах України в складі військової частини НОМЕР_1 та наказом командира від 01.06.2011 №136 звільнена у зв`язку з закінченням строку контракту.
Позивач звертався до відповідача із заявою від 07.07.2022 про нарахування та виплату індексації з січня 2000 року по 01.06.2011 та компенсації вартості за неотримане речове майно.
Листом від 27.07.202 №4427 відповідач повідомив, що на підставі наказу Міністерства оборони України №474 від 28.08.2019 «Про затвердження Порядку користування Переліком документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів та Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів» відповідні документи із зазначенням інформації стосовно попереднього базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення (роздавальні відомості щодо виплати індексації грошового забезпечення) військовослужбовцям до 2016 року включно було знищено, так як строк зберігання закінчився, а тому надати довідку щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період служби з 30.10.2003 року по 01.06.2011 року, не мають можливості.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати їй індексації та компенсації речового майна, тому звернулась до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів порушення прав позивача при нарахуванні всіх сум грошового забезпечення при звільненні у 2011 році до матеріалів справи не надано.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ч.ч.2-3 ст.9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Статтею 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Положеннями статті 4 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Статтею 6 Закону № 1282-XII визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 3 частини 1 статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Згідно з п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Як встановлено судом, в прохальній частині позову позивач просить визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати нарахувати, виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 2003 року по 01.06.21011 та зобов`язати відповідача надати довідку розрахунок грошової компенсації за неотримане нею речове майно в якій вказати перелік речового майна та виплатити їй грошову компенсацію. Проте, жодних доказів неправильного нарахування та виплати індексації у період проходження служби та доказів заборгованості по речовому майну до матеріалів справи не надано, та під час судового розгляду не встановлено. При цьому, звільнення позивача зі служби відбулось 01.06.2011, однак до липня 2022 року позивачем жодних дій з метою встановлення нарахованих та виплачених при звільненні сум не вживалось.
Зокрема, судом встановлено, що листом від 27.07.202 №4427 відповідач повідомив позивача, що на підставі наказу Міністерства оборони України №474 від 28.08.2019 «Про затвердження Порядку користування Переліком документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів та Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів» відповідні документи із зазначенням інформації стосовно попереднього базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення (роздавальні відомості щодо виплати індексації грошового забезпечення) військовослужбовцям до 2016 року включно було знищено, так як строк зберігання закінчився, а тому надати довідку щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період служби з 30.10.2003 року по 01.06.2011 року, не мають можливості.
Відповідно до п.8.1.4 Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом МО України №625 від 28.10.2006р. (далі - наказ №625) виплата грошового забезпечення військовослужбовців здійснювалась за роздавальними відомостями.
Пунктом 8.1.8 наказу №625 підтвердженням щодо виплати грошового забезпечення (заробітної плати) військовослужбовцям за черговий місяць є роздавальна відомість.
На підставі п.8.1.12 наказу №625 роздавальні відомості складались: на виплату грошового забезпечення генералам, адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом - форма №13. Індексація грошового забезпечення входить до складу щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та відповідно до п.8.1.5 наказу №625 виплата здійснювалась одночасно з виплатою грошового забезпечення. Окрема графа щодо виплати індексації грошового забезпечення у формі №13 не визначалась.
Отже, всі бухгалтерські та фінансові документи за період з 2003 по 2011 роки знищено.
Зважаючи на наведене, оскільки доказів порушення прав позивача при нарахуванні всіх сум грошового забезпечення при звільненні у 2011 році до матеріалів справи не надано, а судом не встановлено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги в оскаржуваній відповідачем частині, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.