Справа № 140/3791/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 квітня 2023 року ЛуцькСправа № 140/3791/23

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Димарчук Т.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Волинської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправною та скасування уніфікованої митної квитанції, стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.03.2023 звернулася з позовом до Волинської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправною та скасування Уніфікованої митної квитанції МД-1 серія РА №360343 від 22.06.2022 (код митного підрозділу UA205110), виданої 22.06.2022 Волинською митницею, в особі посадової особи митного органу ОСОБА_2 , на суму 76640,61 грн; стягнення з Волинської митниці та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області солідарно на користь позивача у відшкодування завданої матеріальної шкоди грошових коштів у розмірі 78566,62 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви із зазначенням способу їх усунення шляхом подання до суду: нової редакції позовної заяви (разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи), оформленої відповідно до вимог статті 160 КАС України; надання належним чином засвідчених копій документів (доказів) у справі та заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску. Позивачу встановлено строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію вказаної ухвали позивач одержала 01.04.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду 05.04.2023.

На виконання вимог ухвали суду від 20.03.2023 про залишення позову без руху до суду від позивача 29.03.2023 надійшли наступні матеріали: не підписана заява про поновлення строку звернення до суду та нова редакція позовної заяви з доданими до неї документами (разом з її копіями та доданими до неї документами для відповідачів).

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду суд констатує, що остання не містить власноручного підпису особи, яка її подала, у зв`язку з чим вважається анонімною та не є офіційним документом, з приводу чого суд звертає увагу на таке.

Частинами другою та десятою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

В силу вимог частин першої статті 167 Кодексу, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема серед іншого, інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Суд констатує, що в розумінні вимог частини десятої статті 44 Кодексу, іншими відомостями, які вимагаються цим Кодексом є, зокрема, власноручний підпис учасника справи, який надсилає до суду в паперовій формі відповідні документи. У даному випадку це заява про поновлення строку звернення до суду.

В свою чергу, відповідно до частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 19.05.2021 у справі № 280/3973/19.

Приписами частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 171, з урахуванням частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Судом установлено, що заява про поновлення строку звернення до суду від 27.03.2023 від імені ОСОБА_1 не містить її власноручного підпису. Наведене дає підстави стверджувати, що заявником в установлений судом строк не подано, зокрема, заяву про поновлення строку звернення до суду.

Водночас, суд зауважує, що згідно із частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс встановлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом особи на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Законодавство не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що позивач просить визнати протиправною та скасувати уніфіковану митну квитанцію МД-1 серія РА №360343 від 22.06.2022 (код митного підрозділу UA205110), видану 22.06.2022 Волинською митницею, в особі посадової особи митного органу ОСОБА_2 , на суму 76640,61 грн та стягнути з Волинської митниці та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області солідарно на користь позивача у відшкодування завданої матеріальної шкоди грошових коштів у розмірі 78566,62 грн.

При цьому, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 21.06.2022 на території Республіки Польща придбала для власного користування нові переносні персональні комп`ютери (ноутбуки) марки APPLE MACBOOK PRO16 М1 МАХ10 RDZ ENI у кількості 2 (двох) шт., та наступного дня після їх придбання (22.06.2022, рухаючись в легковому автомобілі через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Устилуг», на вимогу посадової особи митного органу ОСОБА_2 на підставі уніфікованої митної квитанції МД-1 серія РА №360343 від 22.06.2022 позивачем було сплачено до державного бюджету грошові кошти у розмірі 78566,62 грн (номер фіскального чека 394 від 22.06.2022); без сплати зазначених грошових коштів на підставі оскаржуваної уніфікованої митної декларації позивачу було заборонено у переміщенні через митний кордон України зазначених вище переносних комп`ютерів (ноутбуків).

З вищенаведеного слідує, що позивач дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів 22.06.2022.

Разом з тим, позовну заяву скеровано до суду поштовим зв`язком лише 10.03.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.

Як було вищевказано судом, заява про поновлення строку звернення до суду від 27.03.2023 від імені ОСОБА_1 не містить її власноручного підпису. Наведене дає підстави стверджувати, що заявником в установлений судом строку не подано, зокрема, заяву про поновлення строку звернення до суду.

Частиною п`ятою статті 169 Кодексу передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, станом на день постановлення ухвали позивач вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 20.03.2023 у повному обсязі не виконала та правом на продовження встановленого судом строку на усунення недоліків, у разі його пропуску з поважних причин, наданим статтею 121 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалась.

Згідно з резолютивною частиною ухвали про залишення позовної заяви без руху від 20.03.2023 позивача було попереджено судом, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також з підстав, передбачених пунктами 3 та 9 частини першої цієї статті у зв`язку з відсутністю у заяві про поновлення строку звернення до суду власноручного підпису заявника, і, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У зв`язку з тим, що позивач у повному обсязі не усунула недоліки, про які зазначено в ухвалі від 20.03.2023 та не подала у вказаний судом строк власноручно підписану заяву про поновлення строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Наведе положення процесуального закону свідчить про те, що повернення позовної заяви та надання заявнику права в межах розумних строків при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до суду з такою позовною заявою, не є обмеженням доступу до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 12.05.2021 у справі № 560/2191/19 та в інших.

Керуючись статтями 44, 123, 167, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву від 27.03.2023 про поновлення строку звернення до суду, - повернути без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Волинської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправною та скасування уніфікованої митної квитанції, стягнення матеріальної шкоди разом з усіма доданими до неї документами повернути позивачеві без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т.М. Димарчук