Справа № 530/1068/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 р.Справа № 530/1068/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лещинської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.02.2023 (головуючий суддя І інстанції: Должко С.Р.) по справі № 530/1068/22

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промисловий концерн «Вітязь»

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00003888 від 20.12.2021;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначив, що не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки належний йому транспортний засіб перебуває у користуванні ТОВ «БТК Столиця-Сервіс».

Зауважував, що спірна постанова не містить всіх відомостей, передбачених Інструкцією № 512, а також звертав увагу на недоведеність відповідачем належними доказами перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 19,4%, що свідчить про її протиправність.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.02.2023 позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом.

Визнано протиправною та скасовано постанову серії ВМ № 00003888 від 20.12.2021 винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень департаменту державної політики та нагляду ( контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко В.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а справу закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто із Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 992,40 грн судових витрат та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн., всього 4 992, 40 грн.

Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо притягнення не належної особи до адміністративної відповідальності, оскільки відомості щодо користувача ТОВ «БТК Столиця-Сервіс» відсутні у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, при цьому власником сідлового тягача є ТОВ «ФПК «Вітязь», директором якого є ОСОБА_1 . Отже, на думку апелянта, Державною службою України з безпеки на транспорті вірно визначено суб`єкта правопорушення.

Також, вказує, що постанова від 20.12.2021 за змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, натомість Інструкцією № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанов, що залишив поза увагою суд першої інстанції.

Вважає помилковими посилання суду першої інстанції на постанову Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг», оскільки дія цієї Постанови не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах.

Натомість, на думку апелянта, спірна постанова є правомірною, оскільки факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами, а саме, копіями фотографій транспортного засобу, якими зафіксовано автомобіль позивача в момент проїзду через автоматичний пункт та інформаційної картки габаритно-вагового контролю, сформованої автоматично при фіксації адміністративного правопорушення.

Зауважує, що основним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, працюють в автоматичному режимі та внесені до автоматично сформованої постанови. Відтак, наявна в матеріалах справи картка габаритно-вагового контролю, у якій зазначено інформацію про загальну масу транспортного засобу та навантаження на строєні осі на момент фіксації порушення, повністю підтверджує наявність підстав для винесення спірної постанови.

У апеляційній скарзі відповідач також наводить формулу за якою були здійснені автоматичні розрахунки, зазначені в спірній постанові.

Отже, на думку апелянта, спірна постанова за своїм змістом відповідає вимогам нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено події, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з пропуском строку, поважних підстав такого пропуску не навів, проте суд першої інстанції безпідставно поновив йому строк звернення до суду, що свідчить про порушення ним норм процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зазначає, що власником автомобіля є ТОВ «Фінансово-промисловий концерн «Вітязь», в день вчинення адміністративного правопорушення автомобіль в користуванні позивача не перебував, оскільки знаходився в користуванні ТОВ " Будівельно-Транспортна компанія Столиця-Сервіс" згідно договору оренди від 01.12.2021 укладеного з ТОВ " ФПК Вітязь".

З огляду на зазначене, обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладається саме на ТОВ " БТК Столиця-Сервіс". Не виконання ним цього обов`язку не є підставою для притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промисловий концерн «Вітязь» (далі - третя особа) не подало відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченком В.О. прийнято постанову серії ВМ № 00003888 від 20.12.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн (а.с. 11).

Згідно постанови 16.12.2022 о 10:58 за адресою М-05, Київ Одеса, км 36+303, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу Mersedes Benz Actros 3241В, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження здвоєні осі транспортного засобу на 19,5% (6 746 тон) та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WAGA-WIM 5., строк дії свідоцтва про повірку технічного засобу до 30.09.2022.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з не доведення відповідачем факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Суд першої інстанції також врахував, що спірна постанова не містить всіх відомостей, передбачених Інструкцією № 512, що ставить під сумнів правильність здійснення вимірювання ваги транспортного засобу позивача.

Крім того, за висновками суду першої інстанції, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, оскільки сідловий тягач Mersedes Benz Actros 3241В перебував у користуванні ТОВ «БТК Столиця-Сервіс».

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Таким чином, пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових, так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Разом з тим, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

Так, на підтвердження порушення п. 22.5 ПДР відповідачем надано інформаційну карту габаритно-вагового контролю, фотографії транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності, експертний висновок.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою КМУ від 29.12.2019 № 1174 (далі Порядок № 1174).

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

При вирішенні справи судом враховується, що фіксація адміністративного правопорушення здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту «WAGA» WIM35, який відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 №94, що підтверджено сертифікатом відповідальності, сертифікатом перевірки типу, а також експертним висновком.

Згідно з пунктами 12-15 Порядку №1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про:

засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);

фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Також, з аналізу положень Порядку № 1174 вбачається, що система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

З викладеного вбачається, що процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а, відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою від 20.12.2021 встановлено, що ОСОБА_1 як відповідальна особа допустив рух транспортного засобу Mersedes Benz Actros 3241В, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 19,5% (6 746 тон).

Факт порушення підтверджується інформаційною карткою габаритно-вагового контролю згідно якої показник зважування «groupload-2» (навантаження на здвоєні осі) складає 22 746 тон, що свідчить про недотримання позивачем вимог, встановлених п. 22.5 ПДР, зокрема щодо допустимої ваги навантаження на здвоєні осі 16 тон.

При цьому, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції №512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Як зазначив відповідач, розрахунок відсоткового перевищення на строєну вісь виглядає так: (22 746 16 000- 16%*22 746)/16 000)*100%= 19,4%

Зазначені показники відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.

Отже, надані відповідачем докази доводять встановлене правопорушення та підтверджують, що останнє зафіксовано щодо транспортного засобу Mersedes Benz Actros 3241В, д.н.з. НОМЕР_1 .

Висновки суду першої інстанції щодо невідповідності форми постанови від 20.12.2021 вимогам Інструкції № 512, а саме не зазначення у ній відомостей щодо максимального дозволеного навантаження на вісь, повної маси транспортного засобу, фактичної міжосьової відстані, шинності на вісі, відомості щодо допустимих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На виконання п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою у автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Вказане свідчить, що Інструкцією № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова від 20.12.2021 містить всі обов`язкові відомості, передбачені ст. 283 КУпАП та п. 17 Порядку №1174, зокрема, дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, моделі номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки, що настають у разі несплати штрафу, порядок оскарження постанови, відривну квитанцію і зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення вигляді штрафу; адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації, а також посилання на виміряні показники габаритно-вагових параметрів транспортного засобу позивача, а саме перевищення навантаження на здвоєні осі на 19,4% (6 746 тон).

Враховуючи, що обов`язкові вимоги до змісту постанови, які встановлено ст. 283 КУпАП, були дотримані відповідачем при її складанні, висновки суду першої інстанції стосовно її невідповідності Інструкції № 512 (підзаконного нормативно-правового акту, що визначає перелік інформаційних даних, які можуть, а не повинні, міститися у постанові в залежності від обставин вчинення порушення) є помилковими.

Щодо суб`єкта правопорушення.

Так, суд першої інстанції вважав, що оскільки користувачем транспортного засобу Mersedes Benz Actros 3241В є ТОВ «БТК Столиця-Сервіс», тому за вчинене правопорушення має відповідати уповноважена особа вказаного підприємства, якою позивач не є.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими, такими, що суперечать наявним в матеріалах справи доказам, зважаючи на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що власником сідлового тягача Mersedes Benz Actros 3241В, д.н.з. НОМЕР_1 є ТОВ «ФПК «Вітязь», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12).

В свою чергу, керівником ТОВ «ФПК «Вітязь» є ОСОБА_1 , що підтверджується наказом ТОВ «ФПК «Вітязь» № 04-П від 02.08.2019 та визнається сторонами по справі (а.с. 18).

Згідно договору оренди транспортного засобу від 01.12.2021 ТОВ " ФПК "Вітязь" передало в платне користування на строк 2 місяці автомобіль Mersedes Benz Actros 3241В, д.н.з. НОМЕР_1 . (а.с.13)

Як зазначив суд першої інстанції, саме ТОВ «БТК Столиця-Сервіс», як користувач сідлового тягача зобов`язаний був внести відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача.

Частиною 1 ст. 14-3 КУпАП визначені суб`єкти адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якими можуть бути фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а також належний користувач транспортного засобу, за умови, що відомості про такого користувача внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу регулюється Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року №1197 (далі - Порядок №1197).

Згідно з п.п. 3 п.2 Порядку №1197 належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 КУпАП несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п.п.2 п. 3 вищезазначеного Порядку, підставою внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, є: визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем.

Згідно з п.24 Порядку №1197 внесення до Реєстру відомостей про належного користувача - працівника, визначеного керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою уповноваженого в установленому законодавством порядку представника юридичної особи або належного користувача.

З аналізу вказаних норм Порядку № 1197 вбачається, що внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача може здійснюватися як власником транспортного засобу так і належним користувачем, що спростовує висновки суду першої інстанції про покладання такого обов`язку лише на представника юридичної особи користувача.

Разом з тим, ні суду першої, ні апеляційної інстанції позивачем не надано доказів того, що відомості про ТОВ «БТК Столиця-Сервіс» як належного користувача транспортного засобу Mersedes Benz Actros 3241В, д.н.з. НОМЕР_1 , внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Оскільки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не вносились відомості про зміну користувача автомобіля, колегія суддів дійшла висновку, що у такому випадку адміністративну відповідальність повинна нести особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, а саме: ОСОБА_1 як керівник ТОВ «ФПК «Вітязь».

Згідно ст. 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-3 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Проте, ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції будь-яких доказів, що протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили уповноважена особа ТОВ «БТК Столиця-Сервіс» як особа, яка користувалась транспортним засобом, звернулась особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надання документа про сплату штрафу, позивачем не надано.

Отже, відповідачем в спірній постанові вірно визначено суб`єкта адміністративного правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції під час вирішення справи, застосував постанову Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг», яка на спірні правовідносини не розповсюджується, про що свідчить п. 1 вказаного нормативно-правового акту: дія цього Порядку не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах.

Щодо строку звернення до суду з цим позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Суд першої інстанції, поновлюючи позивачу строк звернення до суду виходив з того, що копію постанови ОСОБА_1 не отримував, дізнався про її існування 18.10.2022 з реєстру автоматизованої системи виконавчих проваджень та до суду звернувся 31.10.2022. Також, суд першої інстанції врахував введення воєнного стану на території України .

Колегія суддів, враховуючи незначний пропуск строку з дня, коли ОСОБА_1 дізнався про наявність оскаржуваної постанови, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо поважності підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 отримав копію постанови засобами поштового зв`язку 28.12.2021, отже мав можливість оскаржити її до 10.01.2022 (з урахуванням вихідних днів), посилаючись на повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення колегія суддів оцінює критично з огляду на наступне.

Судом встановлено, що поштове відправлення відповідачем направлено на ім`я ОСОБА_1 за адресою ТОВ «ФПК «Вітязь» вул. Олеся 7, м. Яготин, Яготинський район, Київська область (зв.б. а.с. 88).

Разом з тим, місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади (а.с. 14).

Згідно наданого позивачем наказу ТОВ "ФПК "Вітязь" вбачається, що ОСОБА_1 з 25.12.2021 по 30.12.2021 перебував у відрядженні у м. Тальне.

Отже, вказані обставини та надані позивачем докази спростовують твердження відповідача про отримання ОСОБА_1 спірної постанови саме 28.12.2021.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду.

Отже, подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у спірній постанові.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, колегія суддів, дійшла висновку, що спірна постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив матеріали справи, невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Частиною 6 ст. 139 КАС України встановлено, що якщо суд апеляційної та касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на результат апеляційного розгляду, а саме відмову у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.02.2023 по справі № 530/1068/22 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій