Справа № 340/859/23
Суддя: Ю.П. ПАСІЧНИК
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м.Кропивницький Справа № 340/859/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи,5, Держпром,3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків,61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул.Соборна, 7А, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі відповідач 2) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 10.02.2023р. №17 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу для пенсії ОСОБА_1 період його роботи з 11.03.1996 по 13.09.1999 (3 роки 6 місяців) в Артелі «Инагли» ГП «Алданзолото» та періоди роботи у AT «СМП-1»: з 1.10.1999 по 31.12.1999 (3 місяці), з 1.06.2000 по 30.06.2000 (1 місяць), а також до його страхового стажу та заробітної плати для пенсії періоди-з 1.09.2000 по 30.09.2000, з 1.12.2000 по 31.12.2000 (2 місяці); з 1.03.2001 по 31.03.2001, з 1.06.2001 по 30.06.2001, 1.09.2001 по 30.09.2001 (З місяці); з 1.03.2002 по 31.03.2002, з 1.06.2002 по 30.06.2002, 1.09.2002 по 30.09.2002 (3 місяці); з 1.03.2003 по 31.03.2003, з 1.06.2003 по 30.06.2003, 1.09.2003 по 30.09.2003, з 1.12.2003 по 31.12.2003 (4 місяці); з 1.03.2004 по 31.03.2004, з 1.06.2004 по 30.06.2004, 1.09.2004 по 30.09.2004 (3 місяці); з 1.03.2005 по 31.03.2005, з 1.06.2005 по 30.06.2005, 1.09.2005 по 30.09.2005, з 1.12.2005 по 31.12.2005 (4 місяці); з 1.03.2006 по 31.03.2006, з 1.06.2006 по 30.06.2006, 1.09.2006 по 30.09.2006, з 1.12.2006 по 31.12.2006 (4 місяці); з 1.02.2007 по 31.12.2010 (3 роки 11 місяців); з 1.09.2011 по 31.12.2011 (4 місяці); з 1.01.2012 по 30.04.2012, з 1.06.2012 по 30.06.2012, з 1.08.2012 по 30.09.2012, з 1.11.2012 по 30.11.2012 (8 місяців); з 1.03.2013 по 30.04.2013,. з 1.07.2013 по 31.10.2013 (6 місяців); з 1.03.2014 по 30.04.2014, з 1.08.2014 по 31.12.2014 (7 місяців); з 1.02.2015 по 28.02.2015, з 1.04.2015 по 30.04.2015, з 1.07.2015 по 31.12.2015 (8 місяців); з 1.02.2016 по 30.04.2016, з 1.08.2016 по 31.08.2016, з 1.10.2016 по 31.10.2016, з 1.12.2016 по 31.12.2016 (6 місяців), виходячи з офіційно встановленого курсу російського рубля до української гривні станом на момент призначення пенсії, на підставі даних, зазначених у довідках Архівного відділу Адміністрації муніципального утворення «Алданський район» Республіки Саха (Якутія) від 2.07.2019 №1060-40, AT «СМП-1» від 27.09.2019 №647, №484 від 10.08.2018, №59 від 2.03.2022 та довідок про доходи фізичної особи за 2002-2016 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за його заявою від 5.02.2023р. та виплатити недоотримані ним суми пенсії з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 07.03.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 18.04.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 05.02.2023 звернувся до відповідача 2 із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, яка за принципом екстериторіальності була розглянута відповідачем 1 та прийнято рішення від 10.02.2023р. №17 про відмову у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах, яке, з посиланням на п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, мотивоване відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу.

Незгода з вказаними діями відповідачів стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову відповідачі надали відзиви на позов та вказують, що відмова у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах обумовлена відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу як це передбачено п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, а саме 30 років страхового стажу та 12 років 6 місяців пільгового стажу (а.с.106-110,128-132).

Позивачем надано відповідь на відзив відповідача 2, якою, на переконання позивача, спростовуються доводи наведені у відзиві (а.с.112-117).

Дослідивши подані учасниками справи документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до паспорту позивача у липні 2022 він досяг віку 58 років (а.с.45-48).

05.02.2023 позивач звернувся до відповідача 2 із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, яка за принципом екстериторіальності була розглянута відповідачем 1 та прийнято рішення від 10.02.2023р. №17 про відмову у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.92,93).

Відмова мотивована тим, що до страхового стажу не зараховано період роботи:

- з 01.01.2004 по 29.04.2016, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до органів Пенсійного фонду російської федерації;

- період роботи в російській федерації 1999 2003 роки, оскільки у довідці від 27.09.2009 №647 відсутнє посилання на первинні документи (підстава видачі).

Крім того, вказаним рішення встановлено пільговий стаж роботи за Списком 2 - 8 років 10 місяців 14 днів, що позивачем не оскаржується та не заперечується.

Вважаючи рішення від 10.02.2023р. №17 протиправним позивач звернувся до суду з даними позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Щодо неврахування відповідачем 1 до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.01.2004 по 29.04.2016 та 1999 2003 роки, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також, ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.

При цьому статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Позивачем до матеріалів справи долучено копію трудової книжки НОМЕР_2 , але вказана трудова книжка не мітить записів щодо трудової діяльності за періоди з 01.01.2004 по 29.04.2016 та 1999 2003 роки (а.с.54-61).

Разом з тим, до матеріалів справи долучено довідки акціонерного товариства «СМП-1» (РФ) від 27.09.2019 №647 та №484 від 10.08.2018, яким підтверджуються періоди трудової діяльності позивача з 01.01.2004 по 29.04.2016 та 1999 2003 роки (а.с.66-68).

Вказані довідки в розумінні 3 Порядку № 637 є додатковими доказами, які містять відомості про періоди роботи і при цьому суд зазначає, що певні недоліки допущені при їх складання (відсутні відомостей про сплату страхових внесків та відсутність посилання на первинні документи) не можуть бути підставою для покладання на позивача додаткового тягаря відповідальності за допущені недоліки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем 1 безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.01.2004 по 29.04.2016 та 1999 2003 роки, які становлять 16 років 6 місяців 29 днів, а отже загальний страховий стаж позивача має становити 39 років 4 місяці 24 дні.

Разом з тим, щодо можливості переведення на пенсію за віком на пільгових умовах (Список 2) суд зазначає наступне.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Щодо необхідності застосування до спірних правовідносин саме положень ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ст. 114) в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року, вказав Конституційний Суд України в Рішенні від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020.

Положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ст. 114) в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року перешкоджають особам у реалізації права на пенсію на пільгових умовах за Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права. Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і, якщо людина очевидно підходить під ці критерії, це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу. Неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності. Позбавлення права на пенсію або звуження обсягу цього права має здійснюватися на підставі принципу верховенства права (закону, який не повинен суперечити принципам верховенства права має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм), а збільшення пенсійного віку для отримання пенсії на пільгових умовах для осіб, які відпрацювали в особливих умовах, набули на момент підвищення пенсійного віку необхідний стаж, який передбачав право на пільгову пенсію, є звуженням цього права.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Згідно з п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, для призначення (переведення) пенсії за віком на пільгових умовах, необхідно наявність трьох складових (для чоловіків):

- досягнення 55 років;

- стаж роботи не менше 30 років;

- стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці 12 років 6 місяців.

В даному випадку судом встановлено, що станом на дату звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах він досяг віку 58 років, з урахуванням попередніх висновків суду страховий стаж позивача має становити 39 років 4 місяці 24 дні, але при цьому за обрахунками відповідача 1, що не заперечується позивачем та підтверджується довідками Смолінської шахти від 23.07.2021 №17-48/2415 та №17-48/2416 (а.с.51,52), стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком 2, становить 8 років 10 місяців 14 днів.

Отже, в даному випадку відсутня така обов`язкова складова для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2, як стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці - 12 років 6 місяців.

Аналізуючи обставини справи та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволення адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. ПАСІЧНИК