Справа № 280/6358/22
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 квітня 2023 року Справа № 280/6358/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107 м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 45 906,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за відповідачем обліковується заборгованість, яка виникла в результаті несплати визначених контролюючим органом податкових зобов`язань. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг відповідачем не сплачено, а тому він підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача податковий борг в загальній сумі 45 906,75 грн.

Ухвалою суду від 10.11.2022 відкрито провадження в адміністративній справі №280/6358/22; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 13.12.2022 №47924) посилається на те, що контролюючий орган має право ініціювати стягнення коштів тільки в межах 1095 днів з дня виникнення такого боргу; податковий борг, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним. Таким чином, позивач не має права стягнення податкового боргу за 2018 та 2019 роки. Також, 28.09.2007 між ОСОБА_1 та AT «Альфа-Банк» укладено договір іпотеки, згідно з яким передано в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , щодо якого у даній справі контролюючим органом нараховується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Через наявну заборгованість банк звернувся до суду. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя задоволено позов банку щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Альфа-банк» в сумі 2 660 480,08 грн. Судом 12.06.2012 видано виконавчий лист №2-1338/11. В подальшому, 24.04.2020 приватним виконавцем Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження №61917469. В межах даного провадження 23.07.2020 приватним виконавцем прийнято постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акт про реалізацію предмета іпотеки. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05.08.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за № 440 та зареєстровано право власності за АТ «Альфа Банк» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тобто, банк з 05.08.2020 і по даний час є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Отже, оскільки відповідач з 05.08.2020 не є власником житлового будинку, у нього не виникає обов`язку з оплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, після зазначеної дати. З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити.

30.12.2022 від представника позивача надійшла заява (вх. №49354), в якій позовні вимоги викладено наступним чином: постановити рішення про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь бюджету податковий борг у сумі 32200,60 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код платежу 1800200 на р/р UА0008479) ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запоріжжя /18010200, код одержувача 37941997 в Казначейство України (ЕАП).

Ухвалою суду від 01.02.2023 прийнято до розгляду заяву представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про зменшення позовних вимог та ухвалено розглядати справу з урахуванням зменшених позовних вимог.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до даних довідки про заборгованість та інтегрованої картки платника податків, поданих позивачем разом із заявою (вх. №49354), за відповідачем рахується податкова заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у розмірі 32 200,60 грн., яка виникла на підставі наступного.

Так, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, правонаступником якого є позивач, прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.10.2018 №0-0827, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2017 рік у розмірі 9 286,40 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу засобами поштового зв`язку, проте повернуто на адресу контролюючого органу із зазначенням причини невручення.

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.06.2019 №0-0827, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2018 рік у розмірі 10 804,15 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу засобами поштового зв`язку, проте повернуто на адресу контролюючого органу із зазначенням причини невручення.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.06.2020 №0-0827, яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2019 рік у розмірі 12 110,05 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу засобами поштового зв`язку, проте повернуто на адресу контролюючого органу із зазначенням причини невручення.

Слід зазначити, що відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом другим пункту 45.1 статті 45 ПК України визначено, що податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

За таких обставин, всі вищезазначені податкові повідомлення-рішення вважаються врученими платнику податків, докази їх оскарження відповідачем в матеріалах справи відсутні. Звідси, вказані податкові повідомлення-рішення вважаються узгодженими.

Питання нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовані статтею 266 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Абзацем першим підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. (пп. а) пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України).

У визначені законодавством строки податкові зобов`язання не сплачено, а тому у відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у розмірі 32 200,60 грн. вважається податковим боргом.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов`язань, податковим органом вживались заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку. Відповідачу направлено податкову вимогу форми «Ф» від 29.07.2019 №30693-49 на суму 9 286,40 грн. За правилами, встановленими пунктом 42.2 ст. 42 ПК України, податкова вимога вважається врученою платнику податків; зазначену у ній суму не погашено.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Стосовно доводів відповідача про те, що контролюючий орган має право ініціювати стягнення коштів тільки в межах 1095 днів з дня виникнення такого боргу, суд зауважує наступне.

Зазначене питання було предметом розгляду в Верховному Суді. Так, в постанові від 23.12.2022 у справі №140/12235/21 Верховний Суд зауважив, крім іншого, що Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 18 березня 2020 року, до ПК України внесено зміни. Зокрема, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктами 52-1 - 52-5. Згідно з нововведеним пунктом 52-2 встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. Законом № 591-IX до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29 травня 2020 року. Згідно з внесеними змінами слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)", а в абзаці восьмому - також замінено слова та цифри "до 30 березня 2020 року" - словами та цифрами "протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)". Отже, станом на час звернення до суду з позовом ПК України встановив зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). До такого висновку призводить застосування граматичного (текстового) способу тлумачення положень абзацу десятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в якому відсутнє виокремлення будь-яких конкретних серед врегульованих статтею 102 ПК України строків.

Верховний Суд також звернув увагу, що, як слідує зі змісту Закону № 533-ХІ, більшість його норм дійсно встановлює відповідні пільги в оподаткуванні, або звільняє від застосування штрафних санкцій за порушення у період дії карантину. Разом з тим, безпосередньо пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України положень щодо пільг не містить, оскільки тимчасове встановлення мораторію на проведення певних видів перевірок за своєю суттю не можна розглядати як пільгу або преференцію. Предметом регулювання цього пункту є особливості здійснення податкового контролю як одного з видів адміністративних процедур у розумінні цього закону. Таким чином, пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначає умови спрощення адміністративної процедури у період дії карантину. При цьому положення абзацу десятого щодо зупинення строків давності носить компенсаторний характер та слугує меті забезпечення можливості продовження адміністративних процедур після закінчення карантину.Слід зазначити, що станом на час розгляду справи судами попередніх інстанцій дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не завершилася.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що перебіг 1095-денного строку зупинився 18 березня 2020 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Отже, враховуючи приписи пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України та висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.12.2022 у справі №140/12235/21, суд зазначає, що у цій справі перебіг 1095-денного строку також зупинився 18.03.2020. Отже, звертаючись до суду із вимогами про стягнення з відповідача податкового боргу, який виник, зокрема, на підставі податкових повідомлень-рішень від 03.10.2018 №0-0827 та від 14.06.2019 №0-0827, контролюючий орган не пропустив строк звернення до суду.

При цьому, посилання у відзиві на практику Верховного Суду за 2020 рік (справи №823/127/17, №910/8428/18) суд відхиляє через зміну правового регулювання зазначеного питання.

Щодо тверджень відповідача про те, що з 05.08.2020 він не є власником житлового будинку, на який нараховано податок, суд зауважує наступне. Так, як вже зазначалося вище, податковими повідомленнями-рішеннями від 03.10.2018 №0-0827, від 14.06.2019 №0-0827, від 09.06.2020 №0-0827 відповідачу визначено суми податкових зобов`язань за 2017, 2018, 2019 рік. Тобто, та обставина, що з 05.08.2020 він не є власником житлового будинку, на спірні правовідносини не впливає, оскільки у заявлений до стягнення період він таким власником був. Крім того, вищезазначені податкові повідомлення-рішення є узгодженими, і незгода з ними з будь-яких причин могла слугувати підставою для їх оскарження, однак відповідач цим право не скористався; докази протилежного у суду відсутні.

Відповідно до положень пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Як встановлено ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач доказів сплати заборгованості не надав, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС у Запорізькій області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у розмірі 32 200 (тридцять дві тисячі двісті) гривень 60 коп., який перерахувати на розрахунковий рахунок UA0008479, код платежу 18010200, отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запоріжжя/18010200, код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997, банк Казначейство України (ЕАП).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 18.04.2023.

Суддя Ю.П. Бойченко