Справа № 360/1616/22
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2023-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

17 квітня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1616/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2022 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відповідно до якого позивач просить суд:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які полягають у розрахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, яку позивач отримував під час проходження військової служби;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, яку позивач отримував під час проходження військової служби, здійснити виплату суми перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу в системі Державної прикордонної служби України, а саме у Військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та наказом відповідача № 677-ос від 06.05.2022 ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, останнім днем проходження військової служби було визначено 08.05.2022.

В день виключення зі списків особового складу військової частини будь - яких розрахунків з позивачем проведено не було, суми належні до виплати не доведено.

З метою отримання інформації, 09.07.2022 позивачем направлено запит до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про надання інформації щодо коштів, які йому було перераховано 18.05.2022, про розміри та склад грошового забезпечення, копії особистих карток грошового забезпечення, а також інформацію чи було включено до нарахованої позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн, визначену Постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, якщо ні, то просив здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні із врахуванням зазначеної винагороди.

З відповіді відповідача від 15.07.2022 № 11/1377 позивач дізнався, що йому нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, яка передбачена статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розмірі 67 198,40 грн. Разом з тим, будь - якої інформації щодо включення до нарахованої позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні додаткову винагороди у розмірі 30 000 грн, визначеної Постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, Військова частина не надала, нарахування не здійснила.

На думку позивача, при звільненні його з військової служби відповідачем до розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні безпідставно та протиправно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, встановлену Постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, яку він отримував під час проходження служби, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду.

Ухвалою суду від 26.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 01.08.2022 задоволено клопотання Військової частини НОМЕР_1 та зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвалою суд від 23.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про поновлення провадження у справі №360/1616/22.

Ухвалою суду від 27.03.2023 задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач позов не визнав, про що 04.04.2023 подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив таке.

Позивач, проходив дійсну військову службу в лавах Державної прикордонної служби України та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) звільнений з військової служби за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок i військову службу» в запас, без права носіння військової форми одягу.

Наказом начальника загону від 06.05.2022 №677-ОС «По особовому складу» позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до Постанови № 168 позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода: у квітні 2022 року в сумі 5806,45 грн, у травні 2022 року - 30000,00 грн, про що свідчить картка грошового забезпечення за 2022 рік, яка долучена до матеріалів справи позивачем.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що спір виник щодо неврахування у складі грошового забезпечення при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу протягом квітня травня 2022 року відповідно до Постанови №168.

Виходячи із приписів пункту 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, пункту 2 Постанови № 704, до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.

При вирішенні питання щодо того, чи є передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, необхідно виходити з того, що вказана додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників) в сумі до 30000 гривень.

Оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень має тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану), на думку відповідача, відсутні правові підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу протягом квітня травня 2022 року відповідно до Постанови № 168.

Вважає, що при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки відсутні правові підстави для включення до складу грошового забезпечення, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу протягом квітня травня 2022 року відповідно до Постанови № 168.

З урахуванням викладених обставин, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 24.11.2015.

Згідно довідки від 30.03.2023 №12/ вбачається, що позивач з 18.12.2006 по 08.05.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби від 06.05.2022 №677-ОС майстер сержант ОСОБА_1 , дільничний інспектор прикордонної служби І категорії відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (Б), звільнений з військової служби за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок i військову службу» в запас, без права носіння військової форми одягу. Позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Листом відповідача №11/1377 від 15.07.2022 на запит позивача, останнього повідомлено, що 18.05.2022 ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошове забезпечення в розмірі 258 844,99 грн, у тому числі одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в розмірі 67 198,40 грн, що також підтверджується довідкою відповідача від 31.03.2023 №59-М.

Одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» складає 67 198,40 грн та обрахована з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за кваліфікацію, премія від окладу, додаткова премія, що вбачається з довідки відповідача від 31.03.2023 №59-М.

Відповідно до Постанови КМУ № 168 позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода, що вбачається з картки грошового забезпечення позивача за 2022 рік. При цьому, така додаткова винагорода не була включена до складу грошового забезпечення при обчисленні позивачу розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Отже, спірним під час розгляду даної справи є питання щодо правомірності неврахування відповідачем до складу грошового забезпечення позивача додаткової винагороди, відповідно до Постанови КМУ №168, при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до чачстини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із частинами 3, 4 статті 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» №661-IV (далі- Закон №661-IV) військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства. Соціальний захист працівників Державної прикордонної служби України забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю, якщо інше не передбачено трудовим договором.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ (далі-Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзац 2 пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ передбачає, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 Постанови №704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306 (далі - Інструкція №558), ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

За змістом пункту 2 розділу І Інструкції №558 у цій Інструкції термін грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції №558 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Згідно із пунктом 2 глави 9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини та інші поважні причини, визначені Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року №413, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За змістом підпункту 1 пункту 6 глави 9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).

На думку позивача, щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 30 000 гривень відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (зі змінами, внесеними постановою КМУ № 793 від 07.07.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Вищевказані зміни внесені до пункту 1 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 постановою КМУ № 793 від 07.07.2022 - застосовуються з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, з аналізу пункту 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ, пункту 2 Постанови №704 можна дійти висновку про те, що до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.

Вирішуючи питання про те, чи є передбачена Постановою №168 додаткова винагорода у розмірі 30000,00 гривень винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, необхідно виходити з того, що вказана додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників) в сумі до 30000, 00 гривень.

Отже, Постановою №168 запроваджено додаткову винагороду у розмірі до 30000,00 гривень, яка носить тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану).

На даний час жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, включаються винагороди, які мають постійний характер. В свою чергу, додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень має тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану), тому відсутні правові підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна обраховуватися одноразова грошова допомога при звільненні позивача з військової служби, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу протягом квітня - травня 2022 року відповідно до Постанови №168.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи позивача у кожній справі мають оцінюватись судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, внаслідок чого у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат, судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян