Справа № 320/6191/21
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні відводу судді

19 квітня 2023 року 320/6191/21

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Колеснікової І.С. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за відмову перевести позивача на пенсію за віком з 30.12.2020 в зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років, встановленому для інвалідів війни, відповідно до статей 6,77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та нараховувати пенсію за віком, з її підвищенням на мінімальну пенсії по інвалідності в розмірі 110 % від 3,5 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії виходячи з розміру, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування норм міждержавного договору, право на які підтверджує посвідчення Серія НОМЕР_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком з 30.12.2020 в зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років, встановленому для інвалідів війни, відповідно до статей 6,77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та нараховувати пенсію за віком з її підвищенням на мінімальну пенсію по інвалідності в розмірі 110% від 3,5 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії, виходячи з розміру, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування норм міждержавного договору, право на які підтверджує посвідчення Серія НОМЕР_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області компенсувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі 100000 гривень та стягнути з відповідача кошти в розмірі 100000 гривень; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області компенсувати позивачу моральні збитки в розмірі 100000 гривень та стягнути з відповідача кошти в розмірі 100000 гривень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 (суддя Колеснікова І.С.) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

21.03.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Колеснікової І.С. в адміністративній справі №320/6191/21 та передачу її на перерозподіл у відповідності до статті 31 КАС України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2023 (суддя Колеснікова І.С.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Колеснікової І.С. в адміністративній справі № 320/6191/21 відмовлено. Відповідно до ст.40 КАС України передано заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 (суддя Балаклицький А.І.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Колеснікової І.С. в адміністративній справі №320/6191/21 відмовлено.

29.03.2023 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява від 29.03.2023 про відвід судді Колеснікової І.С., яку мотивовано наступним: «неодноразова злочинна діяльність пані ОСОБА_2 стосовно позивача, прийняття рішень суду які скасовані апеляційною інстанцією свідчить що права позивача порушені щодо позбавлення права позивача на розгляд справи в розумний строк та прав позивача, щодо розгляду справи №320/6191/21 неупередженим, незалежним та безстороннім судом».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 (суддя Колеснікова І.С.) визнано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Колесніковій І.С. у справі №320/6191/21 необґрунтованою. Передано матеріали справи №320/6191/21 для вирішення питання про відвід судді Колесніковій І.С. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу та визначений відповідно до ст.31 КАС України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 (суддя Войтович І.І.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Колеснікової І.С. в адміністративній справі №320/6191/21, поданої 29.03.2023 - відмовлено.

11.04.2023 від ОСОБА_1 втретє до суду надійшла заява про відвід судді Колеснікової І.С., яку мотивовано порушенням строків розгляду даної справи, які визначені Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 (суддя Колеснікова І.С.) заяву ОСОБА_1 про відвід судді Колесніковій І.С. у справі №320/6191/21 визнано необґрунтованою та передано матеріали справи №320/6191/21 для вирішення питання про відвід судді Колесніковій І.С. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу та визначений відповідно до ст.31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2023 було розподілено адміністративну справу №320/6191/21 для вирішення заяви про відвід судді Колеснікової І.С. до судді Перепелиці А.М.

Перевіривши доводи та аргументи заяви ОСОБА_1 про відвід судді, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якою регламентовано, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

В свою чергу, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11.10.2006, відповідно до яких зазначено, що суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, для того, що б ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Згідно з ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Таким чином, виходячи з аналізу викладених вище обставин, суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При цьому, ч.4 ст.36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Таким чином, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що головною метою відводу/самовідводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи; запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 у рішенні Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії» викладено правовий висновок відповідно до якого суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2009 у справі «Білуха проти України» зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Доводи позивача побудовані лише на його суб`єктивних припущеннях.

Так, з аналізу поданої позивачем заяви про відвід судді від розгляду справи вбачається, що обґрунтування такої заяви ґрунтуються, як за твердженнями заявника лише на обставинах недоброчесності процесуальної поведінки судді під час розгляду справи.

Однак, суд не може прийняти такі аргументи як належними та допустимими, оскільки такі ґрунтуються лише не припущеннях та переконаннях заявника та не забезпечуються належними, достовірними, допустимими та об`єктивними доказами.

Суд зауважує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17, від 01.10.2018 в адміністративній справі №9901/673/18 та від 04.10.2018.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, виходячи з викладеного вище в сукупності та виходячи з аналізу аргументів позивача вбачається, що останній фактично не погоджується з процесуальним рішенням та діями суду, що в свою чергу, з урахуванням приписів процесуального законодавства, не може свідчити про існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви заявника та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 243, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Колеснікової І.С. в адміністративній справі №320/6191/21, поданої 11.04.2023 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Перепелиця А.М.