Справа № 953/22277/21
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Кривенко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 5 батальйону 4 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Песікова Богдана Григорійовича , Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суду з позовом до відповідача, інспектора роти 5, батальйону 4 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Песікова Б.Г., в якому просить скасувати постанову серії ДП18 №669794 від 25.09.2021 року.

Ухвалою суду від 22.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову, позивач зазначає, що з постановою він не згоден оскільки відсутні докази вчинення правопорушення та інспектором було порушено процедуру розгляду справи.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, причини неявки суду невідомі.

Представником позивача Коваленко В.М. до суду надано заяву про відшкодування витрат на правову допомогу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суд невідомі.

Представником Управління патрульної поліції в Харківській області надано до суду пояснення, в якому з позовними вимогами не погоджується, позовні вимоги не визнає.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з постанови серії ДП 18 №669794 від 25.09.2021року, ОСОБА_1 , 25.09.2021 року керуючи автомобілем Toyota Corolla д.н. НОМЕР_1 в м. Харків вул. Чернівецька б. 30, здійснив зупинку у місці, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився, під час розгляду справи за порушення п.п.15.9 ж ПДР України не пред`явив документи, передбачені п.2.1 ПДР України, чим порушив п. 2.4 ПДР України, також було встановлено, що особа була позбавлена права керування транспортним засобом 25.05.2021 року на 1 рік згідно постанови Фрунзенського районного суду м.Харква, справа №645/1570/21, в наслідок чого на позивача було накладено штраф за ч.4 ст.126 КУпАП в сумі 20400 грн.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.їВідповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

В своїх поясненнях відповідач зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектор перевірив останнього за базою осіб, які позбавлені права керування, було встановлено, що позивач позбавлений права керування рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова, справа №645/1570/21.

За ч.4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Судом встанволено, що на момент притягнення до адміністративної відповідальності постанова Фрунзенського районного суду м. Харков по справі №645/1570/21, якою ОСОБА_1 позбавлений права керування позбавленням транспортними засобами на строк 1 рік, не набрала законної сили та перебувала на стадії оскарження у Харківському апеляційному суді, тобто на момент винесення інспектором патрульної поліції постанови за ч. 4 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 не був позбавлений права керування транспортним засобом.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно п.3.ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачами не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа- закриттю.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`від 05.07. 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, суд зазначає, що до правничої допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо,за умови, що інша сторона про це зазначає.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату за виконану працю.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 19.07.2021 у справі №910/16803/19

Частиною 2 ст.6КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України"Просудоустрій істатус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Коваленко В.М. 04.10.2021 року укладений договір про надання правничої допомоги.

Стороною позивача надано до суду договір про надання правничої допомоги від 04.10.2021 року,ордер на надання правничої (правової) допомоги від. 04.10.2021 б/н, акт приймання-передачі виконаних робіт та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 05.10.2021 року, відповідно до якого за підготовку позовної заяви до Київського районного суду м. Харкова про скасування постанови серії ДПО18 №669794 від 25.09.2021 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Коваленко В.М. суду у розмірі 6000 грн., акт №10-05/02-2022 приймання-передачі виконання робіт та розрахунок витрат на професійну правничу допомого, згідно якого ОСОБА_1 сплатив адвокату Коваленко В.М. суму у розмірі 9750 грн за клопотання про доручення доказів по справі №520/2790/21 від 30.01.2022 року з додатками, заяву про вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката після ухвалення рішення по суті позовних вимог по справі 3520/2790/21 від 30.01.2022 року, клопотання про доручення доказів стосовно витрат на правову допомогу по справі №520/2790/21 від 15.02.2022 року з додатками, довідка про отримання грошових коштів від 05.10.2021 року адвокатом Коваленко В.М. від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 6000 грн., довідка про отримання грошових коштів від 05.02.2022 року адвокатом Коваленко В.М. від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 9750 грн.

Суд дослідивши надані документи на підтвердження відшкодування витрат на правову допомогу, встановив, що акт №10-05/02-2022 приймання-передачі виконання робіт та розрахунок витрат на професійну правничу допомого, згідно якого ОСОБА_1 сплатив адвокату Коваленко В.М. суму у розмірі 9750 грн за клопотання про доручення доказів по справі №520/2790/21 від 30.01.2022 року з додатками, заяву про вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката після ухвалення рішення по суті позовних вимог по справі 3520/2790/21 ВІД 30.01.2022 року, клопотання про доручення доказів стосовно витрат на правову допомогу по справі №520/2790/21 від 15.02.2022 року з додатками, участь у судовому засіданні 05.02.2022 року в Київському районному суді м. Харкова по справі №520/2790/21, не відповідає дійсності оскільки в провадженні судді Бородіної Н.М. відсутня справа за №520/2790/21. Більш того, в зазанчені дати до суду було подане лише клопотання про долучення доказів по справі від 30.01.2022р.

Також суд звертає увагу, що 05.02.2022 року є вихідним днем та відповідно судових засідань по справі не проводилось.

З огляду на зазначене витрати у розмірі 9750 грн. у справі №520/2790/21 понесені ОСОБА_1 згідно довідки про отримані кошти адвокатом Коваленко В.М. не стосуються суті питання, що вирішується судом в межах даної справи.

Більш того, відповідні докази, які обгрунтовують заявлені вимоги, повинні бути надані та долучені разом із поданням позову до суду, що вимагає ч.4 ст. 161 КАС України, тобто не дотриманння позивачем вимог КАС України не є підставою для покладання таких витрат на відповідача.

Предметом спору у цій справі є оскарження постанови ДПО18 №669794 від 05.10.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ПРД України, яка є незначної складності, не потребує збирання доказів зі сторони позивача, окрім як надання оскаржуваної постанови, потанови яку він оскаржив у справі №645/1570/21 .

Ураховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 6000 грн.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 454 грн.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,77, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до інспектора роти 5 батальйону 4 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Песікова Богдана Григорійовича ( м. Харків вул. Шевченка б.315 А), Управління патрульної поліції в Харківській області ( м. Харків вул. Шевченко б. 315 А) про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18№669794 від 25.09.2021 р. за ч.4 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у 454 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна