Справа № 522/5285/23
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/5285/23
Провадження № 2а/522/194/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду зазначеним позовом, по якому просить:
Визнати протиправною та скасувати Постанову ЕАС №6665497 від 11:03.2023 року о 23:45, складену поліцейським взводу 2 роти 7 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції Рибаловим Олександром Олексійовичем від 11.03.2023;
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення;
Позивач мотивує вимоги тим, що він не погоджується з постановою та діями Відповідача, просить скасувати постанову винесену відносно нього про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.
Позивач вказує, що Постановою ЕАС №6665497 від 11:03.2023 року о 23:45 поліцейським взводу 2 роти 7 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно Постанови ЕАС №6665497 від 11:03.2023 року, 11.03.2023 року о 23:45 год. в м. Одеса по вул. Водопровідній, буд.5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом не зареєстрованим або не переєстрованим в Україні у встановленому законодавством порядку, чим порушив П.2.1.а. ПДР України, зокрема транспортним засобом у оскаржуваній постанові був зазначений автомобіль «HYNDAI PALISADE» кмнК281АВкU0 в/ч НОМЕР_1 .
Позивач зазначає, що обставини та висновки, викладені в Постанові поліцейським взводу 2 роти 7 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції ОСОБА_2 не відповідають дійсності є протиправними та незаконними, виходячи з того, що ОСОБА_1 взагалі не перебував за кермом зазначеного автомобіля.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року провадження по справі відкрито та призначене до судового розгляду.
31 березня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач позов не визнав.
11 квітня 2023 року від позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2023 року.
12 квітня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.
У судове засідання призначене на 12 квітня 2023 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи учасників справи, перглянувши відеозапис, наданий відповідачем, судом встановлені наступні обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2023 року по справі № 522/6051/23 встановлено наступне:
«Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні, яке відбулось 06.04.2023 року, пояснила, що 11.03.2023 року вона переходила дорогу на нерегульованому пішохідному переході, раптово відчула удар та впала на землю, до неї підбігли люди та почали допомагати їй, далі її забрала карета швидкої медичної допомоги. При цьому, потерпіла також дала суду показання про те, що не бачила хто був за кермом автомобіля, який здійснив зіткнення з нею. Але через деякий час з нею зв`язався ОСОБА_4 , який вибачився за те, що сталось та повністю відшкодував їй завдану шкоду, тому вона не має претензій будь-якого характеру до нього.»
«Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні, яке відбулось 06.04.2023 року пояснив суду, що він є військовослужбовцем, водієм службового автомобіля «Hyundai Palisade» і перебуває в підпорядкуванні ОСОБА_1 11.03.2023 року увечері він разом зі ОСОБА_1 рухався на цьому автомобілі по вул. Водопровідна у м. Одеса, наближившись до пішохідного переходу несподівано відчув поштовх, вийшов з автомобіля та побачив потерпілу, яка лежала на дорозі. Виявити завчасно потерпілу на переході йому завадив автобус, який рухався попереду. ОСОБА_1 , який їхав разом з ним, сказав принести води, тому він терміново пішов до магазину. В силу ситуації, яка склалась він розгубився, хвилювався за здоров`я потерпілої, тому і побіг в магазин за водою. Коли повернувся на місце, співробітники поліції почали складати протокол відносно ОСОБА_1 ОСОБА_4 говорив, що він був за кермом, тому коли прибула слідчий, вона направила його на освідування, яке він пройшов та встановлено, що він в стані алкогольного сп`яніння не був.»
«Таким чином, слід констатувати, що відеозаписи, долучені до матеріалів провадження відображають лише певні розмови, процесуальні дії і не відображають відомостей безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є однією з невід`ємних складових для кваліфікації дій притягуваного за ст.ст.124, 130 КУпАП, а тому не може бути визнаний у справі належним доказом. Отже відео, що додано як доказ у справі не дає можливості суду поза розумним сумнівом встановити чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, чи саме він скоїв ДТП, порушивши ПДР і чи дотримано працівниками поліції встановлений порядок проведення огляду згідно ст.266 КУпАП.»
«Такий висновок суду ґрунтується на досліджених судом доказах, та оцінених в їх сукупності з протоколами про адміністративні правопорушення, які ставляться у вину притягуваному. Зокрема поясненнях самого ОСОБА_1 , який на місці події, в суді і в протоколах про адміністративні правопорушення стверджував, що транспортним засобом не керував, а водієм був ОСОБА_4 , поясненнях потерпілої, яка заявила, що не бачила хто був водієм, але шкоду їй відшкодовував ОСОБА_4 , який представився водієм автомобіля, поясненнями ОСОБА_4 , який заявив, що саме він керував автомобілем та скоїв ДТП, тому і відшкодовував шкоду потерпілій, поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які пояснювали, що бачили ДТП, але хто був за кермом не бачили. В сукупності з іншими доказами, факт керування автомобілем саме ОСОБА_4 підтверджує і дорожній лист №1698, копія якого надана суду захисником, згідно якого автомобіль є власністю військової частини НОМЕР_1 , водієм даного автомобіля є ОСОБА_4 . Будь-яких інших доказів, на підставі яких можна було б безумовно стверджувати про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованих йому правопорушень, або які спростовували позицію притягуваного, судом не встановлено, а тому суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, трактує всі сумніви на користь притягуваного».
З відеозапису, який було надано до відзиву представник відповідача, не вбачається, що позивач знаходився за кермом автомобіля та позивач заперечує, що передавав автомобіль.
Перевіряючи обґрунтованість посилання Відповідача на встановлення факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що винесення вищевказаного рішення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість відповідач не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, доказів на спростування тверджень позивача не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, а саме, що саме позивач керував вказаним транспортним засобом, тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.

В адміністративному позові Позивач категорично заперечив проти вчинення ним адміністративного правопорушення, свою вину заперечував і при винесенні відносно нього оскарженої постанови.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як зазначено у ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює, серед іншого, обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, справа про адміністративне правопорушення відносно Позивача за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП, підлягає скасуванню а провадження в справі закриттю.
Керуючись ст.ст.9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Визнати противоправною та скасувати постанову ЕАС № 6665497 від 11.03.2023 року, складену поліцейським взводу 2 роти батальйону І полку Управління патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції в Рибаловим Олександром Олексійовичем.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 17.04.2023 року.

Суддя Р.Д. Абухін

12.04.23