Справа № 300/179/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" квітня 2023 р. справа № 300/179/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє ОСОБА_2 , 17.01.2023 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі, також відповідач, військова частина НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо невиплати грошової компенсації за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2022 рік у кількості 15 діб;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити грошову компенсацію за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2022 рік у кількості 15 діб;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України не нарахуванню та невиплаті позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України про "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, за час безпосередньої участі позивача у бойових діях за період з 27.06.2022 по 06.11.2022;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 27.06.2022 по 06.11.2022.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків (а. с. 54-59).
Представник позивача у вказаний строк недоліки позовної заяви усунула.
Ухвалою суду від 13.02.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій та повновлено строк звернення (а. с. 74-76).
На адресу суду 17.02.2023 представником позивача надіслано заяву про зменшення позовних вимог (а. с. 79-82), у якій просить суд позовні вимоги змінити, та розглядати позовні вимоги в такій редакції:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України по не нарахуванню та не виплаті позивачеві додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень відповідно до постанови КМУ про "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за час безпосередньої участі позивача у бойових діях від 27.06.2022 по 06.11.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити на користь позивача додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 з 27.06.2022 по 06.11.2022.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач в період часу з 27.06.2022 до 06.11.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії). Зазначене підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 № 6773 від 06.11.2022. Вважає, що відповідач порушив соціальні права позивача як військовослужбовця, не нарахувавши та не виплативши йому належний розмір додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000 гривень за час безпосередньої участі в бойових діях, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 прийнято до розгляду заяву представника позивача про зменшення позовних вимог від 17.03.2023 та постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи № 300/179/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій з врахуванням зменшених позовних вимог (а. с. 90-91).
Відповідач, 16.03.2023 надав до суду відзив на позов (а. с. 96-103), в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що позивач не виконував бойових завдань згідно з бойовими розпорядженнями (наказами). Крім того, в журналі бойових дій ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 відомості щодо солдата ОСОБА_1 не вносилися. Також вказав, що військова частина НОМЕР_1 безпідставно видала позивачу довідку від 06.11.2022 № 6773, позаяк ОСОБА_1 не брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а також не був відряджений до в/ч НОМЕР_1 , а зарахований до списків її особового складу в період з 20.04.2022 по 04.11.2022. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2022 № 814 "Про організацію роботи з надання статусу учасника бойових дій" (зі змінами, внесеними наказом від 25.12.2022 № 849), який є чинним та не оскаржувався, довідка від 06.11.2022 № 6773 визнана недійсною.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій він заперечує щодо доводів відповідача, вважає доведеним факт безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях (а. с. 132-135). Позивач не заперечує про відсутність документального підтвердження, передбаченого пунктом 3 Окремого доручення № 912/з/29 від 23.06.2022, зокрема, належним чином засвідчені копії бойових розпоряджень відносно ОСОБА_1 , однак відповідачем відмовлено у наданні таких документів. Водночас, військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 спершу видано довідку № 6773 від 06.11.2022, у якій зазначено, що він приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 27.06.2022 по 06.11.2022. У даній довідці вказано, що підставою її видання є: розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 1/1505т/сд від 23.06.2022; розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2022 № 890дск; бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2022 № 1290дск; рапорт командира НОМЕР_2 від 03.11.2022. Попри це, у відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що видання такої довідки ОСОБА_1 відбулось помилково, безпідставно, а в подальшому її було визнано недійною у зв`язку з тим, що вона не відповідала встановленій формі Додатку 6 до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 № 413, зміни до якого набрали чинності 25.10.2022. Звернув увагу, що довідку № 6773 ОСОБА_1 видано 06.11.2022, тобто після набрання чинності змін до Порядку та затвердження нової форми довідки. Відповідно, видання довідки невідповідної форми відбулось з вини відповідача, однак підстави видання такої довідки чітко зазначені у ній, що свідчить про виконання ОСОБА_1 бойових розпоряджень, які, згідно п. З Окремого доручення, є документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях.
Додатково вказав, що в подальшому військовою частиною НОМЕР_1 видано позивачу оновлену довідку № 128 від 25.12.2022, яка відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, Додатку 6 до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 № 413. Вказана довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України видана солдату ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 27.06.2022 по 04.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Запорізькій області. Зауважив, що відповідач вказав, що підставою видання довідки № 128 є: розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 1/1505т/сд від 23.06.2022; бойове розпорядження командира 128 огшб № р-883дск/к від 29.06.2022; бойове розпорядження командира 128 огшб № р- 884дск/кп від 29.06.2022; БР ОУВ "ДНІПРО" № 120т/окп/бр від 30.06.2022. Також у довідці зазначено, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій. Позивач, здійснюючи порівняльний аналіз підстав видання довідок про безпосередню участь № 6773 від 06.11.2022 та № 128 від 25.12.2022, на основі оновлених даних, дійшов висновку, що випливає, що він у період з 27.06.2022 по 04.11.2022 був відряджений в/ч НОМЕР_1 та перебував у розпорядженні НОМЕР_3 окремого гірсько-штурмового батальйону та, зрозуміло, не міг бути зазначений у журналі бойових розпоряджень ремонтно-відновлювального батальйону в/ч НОМЕР_1 чи у журналі відданих та прийнятих розпоряджень ремонтно-відновлювального батальйону в/ч НОМЕР_1 . Посилання відповідача на відсутність даних про позивача у вищевказаних журналах не свідчить про те, що у інших документах, доступу до яких ні у позивача, ні у представника позивача немає, не задокументовано факт виконання ОСОБА_1 бойових наказів/розпоряджень.
Відповідачем, 10.04.2023 подане заперечення на відповідь на відзив, згідно з яким відповідач наголошує на відсутність документального підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях, передбаченого пунктом 3 Окремого доручення Міністерства оборони України від 23.06.2022 №" 912/з/29. Вказав, що саме змінами до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 25.12.2022 № 849 довідка від 06.11.2022 № 6773 визнана недійсною і відповідний наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2022 № 814 "Про організацію роботи з надання статусу учасника бойових дій" (зі змінами, внесеними наказом від 25.12.2022 № 849) є чинним та не оскаржується в судовому порядку. Звернув увагу суду, що в матеріалах справи відсутнє обґрунтування позивача неможливості подання оновленої довідки № 128 від 25.11.2022 разом з позовною заявою, відтак посилання на неї як на підставу позовних вимог або як на новий доказ у справі є неправомірним. Як зазначалося у відзиві на позов та у відповіді на адвокатський запит, відомості про солдата ОСОБА_1 до журналу бойових дій та до журналу відданих та прийнятих розпоряджень ремонтно-відновлювального батальйону в/ч НОМЕР_1 не вносилися, у зв`язку з відсутністю фактів виконання бойових (спеціальних) завдань. Щодо покликання позивача на відрядження ОСОБА_1 128 до огшбр для участі в бойових діях, то таке є безпідставними та суперечить суті таких відряджень (зазвичай, вони складають незначний проміжок часу до 30 календарних днів (згідно з наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105) для виконання конкретних завдань, підтверджуються відповідними документами та не можуть тривати вказаний представником позивача період з 27.06.2023 по 04.11.2022 (день звільнення зі служби). Також, зауважив щодо безпідставності вимоги про стягнення витрат на правову допомогу та необґрунтованість розміру заявлених до стягнення витрат.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.04.2022 на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 призваний у Збройні Сили України по мобілізації начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 20.04.2022 по 04.11.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витяга із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 № 212 солдата ОСОБА_1 , водія-механіка евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону, звільненого наказом (по особовому складу) від 29.10.2022 № 93-С у запас відповідно до підпункту "г" (через сімейні обставини або інші поважні причини, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати службу) пункту 2 частини четвертої статі 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 04.11.2022 виключити зі списків зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
06.11.2022 військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку № 6773 солдату ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в тому, що він приймає безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 27 червня 2022 року по 06 листопада 2022 року.
Не погоджуючись із невиплатою додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за час безпосередньої участі у бойових діях від 27.06.2022 по 06.11.2022, позивач звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
В силу дії частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XІІ), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Згідно з частиною 2 статтей 1-2 Закону № 2011-XІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 2011-XІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану»" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022 та від 06.02.2023 № 58/2023, строк дії воєнного часу продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.
Суд зазначає, що до вказаної постанови Кабінету Міністрів України № 168 вносились зміни та доповнення, та зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168", доповнено пункт 2-1, яким визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Постанова Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 набрала чинності з дня її опублікування, а саме з 19.07.2022 та підлягає застосуванню з 24.02.2022.

Відповідно п.2-1 Постанови №168 підлягає застосуванню з 24.02.2022.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішення Міністра Оборони України доведеним телеграмою від 25.03.2022 № 248/1298 (застосувалась до 01.06.2022) та від 23.06.2022 № 912/а/29 (застосовується після 01.06.2023).

За пунктом 1 телеграми, яка застосовувалась до 01.06.2022, вбачається, що під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (надалі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

Згідно з п.2 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Пунктом 3 райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Пунктом 4 Командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.

Пунктом 5 встановлено виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Телеграмою від 23.06.2022 №912/а/29 розширено тлумачення "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів»" та п.1 доповнено абз.3 такого змісту:

"бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або Штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ оборони держави".

Суд звертає увагу, що позивач до позовної заяви долучив довідку від 06.11.2022 № 6773, яка видана відповідачем про те, що солдат ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 27.06.2022 по 06.11.2022. Втім, позивач був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 в період з 20.04.2022 по 04.11.2022 (04.11.2022 ОСОБА_1 звільнений у запас). Тобто довідка від 06.11.2022 видана поза строком військової служби позивача.

Відтак, суд ставиться критично до достовірності наведених аргументів позивача та його представника, позаяк, як встановлено судом, та не заперечується сторонами у відзиві на позов, відповіді на відзив та запереченні вказана довідка визнана військовою частиною НОМЕР_1 недійсною, а згодом видана оновлена від 25.12.2022 № 128. Проте, позивач та його представник, вводить суд в оману, оскільки у позовній заяві замовчує щодо виявлених під час судового розгляду вищенаведених фактів (в тому числі долучення оновленої довідки), натомість ОСОБА_1 про наявність такої вперше згадує у відповіді на відзив.

Так, з 25.10.2022, набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2022 № 1193 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413" запроваджено форму довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (додаток 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413).

У зв`язку з цим, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2022 № 814 "Про організацію роботи з надання статусу учасника бойових дій" (зі змінами, внесеними наказом від 25.12.2022 № 849) визначено, що довідки про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), видані посадовими особами військової частини НОМЕР_1 до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2022 № 1193 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413" (25.10.2022), вважаються недійсними у зв`язку з невідповідністю таких довідок встановленій формі, а також у зв`язку з видачею таких довідок не за затвердженою формою Додатку 6 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413.

Таким чином, довідка від 06.11.2022 № 6773, видана позивачу, визнана військовою частиною НОМЕР_1 недійсною і відповідний наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2022 № 814 "Про організацію роботи з надання статусу учасника бойових дій" (зі змінами, внесеними наказом від 25.12.2022 № 849) є чинним, в судовому порядку не оскаржується.

Отож, відсутнє документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, а саме: відсутні бойові накази (бойові розпорядження), які б підтверджували залучення позивача до бойових дій та/або виконання спеціальних завдань; відсутні записи в журналі бойових дій ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , які містили відомості виконання солдатом ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань; відсутні рапорти (донесення) командира підрозділу про участь солдата ОСОБА_1 у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що посилання позивача як на підставу його участі в бойових діях на вказані у довідці розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 1/1505т/сд від 23.06.2022, бойове розпорядження ОУВ "Дніпро" № 120т/окп/бр від 30.06.2022, бойові розпорядження командира 128 огшб № р-883дск/к та № р-884дск/к від 29.06.2022 не відповідають дійсності, позаяк вказані таємні та для службового користування документи містять розпорядчі вказівки Військовій частині НОМЕР_1 висунутись в Запорізьку область та увійти у взаємодію зі НОМЕР_3 окремою гірсько-штурмовою бригадою та не містять підтвердження факту, що солдат ОСОБА_1 брав безпосередню участь у виконанні будь- яких бойових (спеціальних) завдань.

Згідно із положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України від 23.02.2006 за №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Представнику позивача рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 );

відповідач Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Суддя Главач І.А.