Справа № 160/17998/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Ожередової О.Д.
представника позивача Бервена О.М.
представників відповідача Стєхіної Т.О., Коптяєвої А.Ю.
розглянувши у судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач 10.11.2022 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. №168;
- зобов`язати Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. №168, провести нарахування та виплату йому додаткової винагороди в розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, починаючи з 24.06.2022 р., а також збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі, у складі зведеного загону, у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, починаючи з 24.02.2022 р.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на службі в Національної поліції та працює на посаді фахівця факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. У період часу з 24.02.2022 р. по 24.06.2022 р. йому нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Однак, починаючи з 24.06.2022 р. по теперішній час, додаткова винагорода не нараховується та не виплачується. У зв`язку з чим, позивач звернувся дог суду із цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
25 листопада 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Дніпропетровський державним університетом внутрішніх справ додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн. було виплачено поліцейським, які виконували службові обов`язки та заслуговували на виплату додаткової винагороди у період з 28.02.2022 р. по 24.06.2022 р. Постанова Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на теперішній час не передбачає можливість виплати додаткової винагороди та не встановлює конкретні її розміри поліцейським, які у період військового стану не здійснюють основних повноважень правоохоронного органу відповідно до закону, а також перебувають не на території проведення бойових дій.
Стосовно виплати додаткової винагороди до 100 000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у складі зведеного загону зазначили, що для виникнення права на одержання збільшеної додаткової винагороди визначальним фактором є залучення працівника поліції до особливих вищевикладених умов праці, які поставлені законодавцем в один ряд з безпосередньою участю у бойових діях та передбачають значне навантаження та/або більший ризик для його життя та здоров`я. Зважаючи на те, що поліцейські ДДУВС до таких заходів не залучались, а до їх функцій у складі зведеного загону відповідно до наказу № 171 від 11.03.2022 р. входить забезпечення охорони та оборони адміністративних будівель університету, прилеглої території, матеріальних цінностей, попередження правопорушень або подій на території університету, ДДУВС не вбачає підстав для отримання ними збільшеної додаткової винагороди в сумі 100 000 грн. щомісячно.
25 листопада 2022 року від відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до прийняття Верховним судом рішення у зразковій справі №260/3564/22.
Крім того, зазначили, що відповідно до абз.2 п.8 та пп. 9,10 п. 14 затвердженого Порядку вбачають наявний факт, який підтверджує неможливість задоволення позовних вимог позивача, щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. починаючи з 24.06.2022 р. Пунктом 3 Порядку чітко вказано виконання яких саме завдань поліцейськими вважається безпосередньою участю в бойових діях та заходах. Пункт 5 затвердженого Порядку містить вичерпний перелік документів, що підтверджують безпосередню участь поліцейських у бойових діях та заходах. Зважаючи на відсутність вказаних підтверджуючих документів, вбачають позовні вимоги у частині нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу участі, у складі зведеного загону, починаючи з 24.02.2022 р. необґрунтованими.
27 грудня 2022 року від відповідача надійшло клопотання про доручення доказів у справі, а саме: наказ Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 12.12.2022 р. №925 Про встановлення додаткової винагороди та додаток до наказу.
В підготовче судове засідання 16.02.2023 р. з`явився представник позивача.
Представник відповідача в підготовче судове засідання 16.02.2023 р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
В судове засідання 16.03.2023 р. всі викликані сторони з`явились.
Наступне судове засідання призначено на 30.03.2023 р. о 15:30 год.
В судове засідання 30.03.2023 р. всі викликані сторони з`явились.
У судових засіданнях позивач та представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили повністю задовольнити позовні вимоги.
Представники відповідачів у судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 працює на посаді фахівця факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ та перебуває на службі в Національній поліції безперервно з 07.11.2015 р. до теперішнього часу, що підтверджується довідкою Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 18.10.2022 р. №548.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 20.10.2020 р.
Наказом ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 24.02.2022 р. № 140 «Про подальшу організацію функціонування університету в умовах надзвичайного та воєнного стану» введено в дію План оборони території університету та переведено особовий склад на цілодобовий режим несення служби.
Відповідно до додатку 1 до наказу ДДУВС від 24.02.2022 р. №140 списку постійного особового складу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, який залучається для несення служби по охороні та обороні будівель і території університету, посилення пропускного та внутрішньооб`єктового режиму, до складу якого входить, зокрема, ОСОБА_1 .
Наказом ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 02.03.2022 р. № 159 «Про вжиття додаткових заходів щодо надійної охорони та оборони будівель і території університету в умовах надзвичайного та воєнного стану» було створено групи оперативного реагування на правопорушення та події на території університету.
Відповідно до п. 2.3. вказаного наказу основною функцією вказаних груп є скоординовані дії, спрямовані на організацію невідкладного прибуття поліцейських на місце події з метою припинення правопорушення, установлення осіб та затримання ймовірних правопорушників, збереження слідів злочину, а також надання допомоги потерпілим особам у межах повноважень поліції.
11 березня 2022 року ректором Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ видано наказ № 171 «Про створення зведеного загону Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ», до складу якого позивач був залучений. Особовому складу зведеного загону доручено забезпечити охорону та оборону адміністративних будівель університету, прилеглої території, матеріальних цінностей.
Відповідно до п. 4 вказаного наказу основним завданням загону визначене оперативне реагування, попередження правопорушень та подій на території університету.
Згідно з Додатком до наказу ДДУВС від 11.03.2022 р. №171 визначено структуру зведеного загону Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до складу якого входить, зокрема, ОСОБА_1 .
Згідно з листом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 28.09.2022 р. №1/Д-9 на звернення ОСОБА_2 щодо виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» повідомлено, що згідно з положеннями законодавства особи постійного складу ДДУВС у межах своїх посадових обов`язків забезпечують діяльність закладу вищої освіти, навчання студентів та курсантів. Таким чином, на осіб постійного та перемінного складу ДДУВС положення ст. 2 Закону не поширюється, оскільки ними завдання поліції не здійснюються. На офіційному сайті МВС опубліковано роз`яснення про те, що внесені 07.07.2022 р. зміни до Постанови повинні застосувати справедливий підхід до оплати праці та здійснювати виплати особовому складу залежно від місця несення служби, району ведення бойових дій та складності виконуваних завдань. Разом з тим, порядок, який детально визначає розміри доплати окремим категоріям поліцейських відповідно до зазначених критеріїв, на цей час МВС не ще затверджено. Таким чином, вищезазначена постанова не передбачає можливості виплати додаткової винагороди та не встановлює конкретні її розміри працівникам поліції, які у період військового стану не здійснюють основних повноважень правоохоронного органу відповідно до закону, а також перебувають не на території проведення бойових дій.
На виконання вимог наказу МВС України № 775 від 28.11.2022 р. «Про затвердження Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану», ДДУВС нараховано та сплачено додаткову винагороду поліцейським, які виконували службові обов`язки у період з 24.06.2022 р. по 30.06.2022 р., зокрема, ОСОБА_1 , що підтверджується наказом ДДУВС про встановлення додаткової винагороди від 12.12.2022 р. №925 та додатком №8 до наказу ДДУВС від 12.12.2022 р. №925.
Отже, фактичною підставою для звернення із цим позовом, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є не здійснення нарахування та виплати йому додаткової винагороди в розмірі до 30 000 грн., починаючи з 24.06.2022 р., а також збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі, у складі зведеного загону, у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, починаючи з 24.02.2022 р.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Предметом розгляду у цій справі, зокрема, є невиплата позивачу додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. №168 починаючи з 24.06.2022 р.
У судовому засіданні 30.03.2023 р. представники відповідача зазначили, а позивач не заперечував, що за період з 24.06.2022 р. по 30.06.2022 р. позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода.
Отже, сторонами не заперечується факт нарахування та виплати позивачу у період з 24.06.2022 р. по 30.06.2022 р. додаткової винагороди.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог за період з 24.06.2022 р. по 30.06.2022 р.
При цьому, суд наголошує, що кінцева дата періоду, якого стосуються позовні вимоги, у позовній заяві не зазначена.
Суд зазначає, що підстави для задоволення позову за період з 01.11.2022 р. по 10.11.2022 р. відсутні, оскільки у вказаний період листопада та станом на час подання позову (10.11.2022 р.) у відповідача ще не виник обов`язок щодо виплати додаткової винагороди позивачу.
Таким чином, цей спір вирішується судом за період з 01.07.2022 р. по 31.10.2022 р., тобто включаючи останній повний місяць станом на час звернення з позовом.
Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виплата спірної додаткової винагороди поліцейським передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. №168 (далі Постанова № 168).
У період з 01.07.2022 р. по 31.08.2022 р. діяла така редакція пункту 1 Постанови №168:
У період з 01.09.2022 р. по 31.10.2022 р. діяла така редакція Постанови № 168:
Тобто, чинною на час виникнення спірних правовідносин Постановою № 168 передбачено, що всі без винятку поліцейські отримують щомісячно додаткову винагороду.
Жодних виключень, винятків, обмежень щодо виплати поліцейським додаткової винагороди положення Постанови № 168 не містять.
Як свідчать матеріали справи, позивач залучався до служби по охороні та обороні будівель і території університету, посилення пропускного та внутрішньооб`єктового режиму, що підтверджується накази наявними в матеріалах справи.
Суд встановив ця обставину, однак вважає, що оскільки позивач є поліцейським, він мав право на отримання відповідної додаткової винагороди, встановленої Постановою №168 у період з 01.07.2022 р. по 31.10.2022 р., незалежно від особливостей чи умов проходження служби у спірний період.
Суд звертає увагу, що у період з 01.07.2022 р. по 31.08.2022 р. редакція пункту 1 Постанови № 168 містила таку додаткову умову для виплати додаткової винагороди як несення служби «в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)», проте як видно зі змісту норми ця додаткова умова стосувалась лише осіб «рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби», але не поліцейських.
Також суд зазначає,що згідно із пунктом 2-1 Постанови № 168 (зі змінами, внесеними постановою №793, яка застосовується з 24.02.2022 року) порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Проте суд вважає необґрунтованим посилання на Порядок №775 як на підставу для невиплати позивачу додаткової винагороди, оскільки вказаний Порядок не був чинним на час спірних правовідносин. Так, зазначений Порядок був прийнятий 28.11.2022 р., а набрав чинності 02.12.2022 р., тобто, наведений нормативно-правовий акт не може бути застосований у цих правовідносинах, предметом спору в якому є період з 01.07.2022 р. по 31.10.2022 р., оскільки його приписи не мають зворотної дії в часі у відповідності до вимог ст.58 Конституції України з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 р.
Крім того, керівникам міністерств та державних органів п.2-1 постанови Кабінету Міністрів України №168 делеговані повноваження лише щодо визначення умов і порядку виплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, в той же час, склад осіб, які мають право на виплату такої додаткової винагороди встановлено у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 (зокрема, поліцейським, які несуть службу в органах поліції), приписи, якої мають вищу юридичну силу, ніж норми Порядку №775.
Щодо вимоги позивача про виплату йому додаткової винагороди до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі, у складі зведеного загону, у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, починаючи з 24.02.2022 р., суд зазначає таке.
Враховуючи зміни внесені постановою від 07.07.2022 р. №793, тим, хто бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Пунктом 3 Порядку №755 чітко вказано виконання яких саме завдань поліцейськими вважається безпосередньою участю в бойових діях та заходах. Пункт 5 затвердженого Порядку містить вичерпний перелік документів, що підтверджують безпосередню участь поліцейських у бойових діях та заходах.
Таким чином, збільшена додаткова винагорода до 100000 грн. виплачується тільки при залученні працівників поліції до спеціальних завдань та за наявності підтверджуючих документів.
Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, матеріали справи не містять.
Перебування позивача у складі загону ДДУВС, основним завданням якого, згідно наказу визначено оперативне реагування, попередження правопорушень або подій на території університету, не є безпосередньою участю у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
З огляду на наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України Про судовий збір, з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.
Щодо вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн., суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За приписами частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із частиною шостою статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі № 816/416/18.
Суд також зазначає, що на підтвердження витрат на правову допомогу повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в цій адміністративній справі, судом враховано таке.
31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , у подальшому «Клієнт», з однієї сторони, та Адвокатське об`єднання «Хрипунова Дениса Григоровича», в особі керівника Хрипунова Дениса Григоровича, який діє на підставі Статуту, у подальшому «Бюро», з іншої сторони, уклали договір про надання правової допомоги серії АБХДГ №3110-13/2022 відповідно до якого, Бюро зобов`язується надавати правову (юридичну) допомогу для захисту у разі порушення, невизнання чи оспорювання прав, свобод та законних інтересів Клієнта відповідно до діючого законодавства, а Клієнт зобов`язується сплатити Бюро гонорар (винагороду) за надання правової допомоги (в тому числі додаткову винагороду, додаткові витрати пов`язані з паданням правової допомоги), відповідно до цього Договору.
Відповідно до Розділу 3 цього Договору за надану правову Допомогу Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) за домовленістю, відповідно до Додатку 1 та Додатку 2. Гонорар сплачується Бюро в повному обсязі безпосередньо перед початком надання Клієнту правової допомоги. Клієнт на вимогу Бюро сплачує додаткову винагороду та/або додаткові витрат и пов`язані з наданням правової допомоги У разі відсутності у Клієнта коштів на оплату додаткової винагороди та/або додаткових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги Клієнт завчасно письмово повідомляє про це Бюро.
Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) від 07.11.2022 р. №А-3110-13/2022 Адвокатське бюро «Хрипунова Дениса Григоровича» в особі керівника Хрипунова Дениса Григоровича з однієї сторони та ОСОБА_1 , з іншої сторони, склали цей Акт про те, що Виконавець виконав, а Замовник прийняв такі роботи (послуги):
- Консультація 500 грн. 2 год. 1000 грн.;
- Вивчення отриманих відомостей (наданих документів), розробка стратегії захисту 1000 грн. 1 год. 1000 грн.;
- Підготовка, складання та подання позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 4000 грн. 1 документ 4000 грн.
Загальна сума виконаних робіт 6000 грн.
Відповідно до рахунка від 31.10.2022 р. №А-3110-13/2022 на оплату (попередню оплату) виконаних (в тому числі, але невиключно, в присутності) замовника робіт (наданих послуг) загальна сума виконаних робіт складає 6000 грн.
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 01.11.2022 р. ОСОБА_1 сплачено 6000 грн.
Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі №320/3271/19.
Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, приймаючи до уваги що дана справа не є складною (за обсягом доказів), а також те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, а також те, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між позивачем та адвокатом, і є обов`язковими до виконання, що угода про надання правничої допомоги є дійсною, а також те, що загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення гонорару, приймаючи до уваги також і те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти певні дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, то суд вважає за необхідне присудити позивачу витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката лише у розмірі 4 000, 00 грн.
Керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. №168 з 01.07.2022 р. по 31.10.2022 р.
Зобов`язати Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. №168 з 01.07.2022 р. по 31.10.2022 р.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 17.04.2023 р.

Суддя А.В. Савченко