Справа № 640/5193/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 квітня 2023 року

м. Київ

справа №640/5193/21

адміністративне провадження № К/990/11677/23

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Цикалевича Володимира Миколайовича - представника ОСОБА_1

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2023 року

у справі №640/5193/21

за позовом ОСОБА_1

до Апарату Верховної Ради України

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Апарату Верховної Ради України, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність апарату Верховної Ради України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за період роботи з 19 жовтня 2015 року по 18 жовтня 2018 року;

- стягнути з Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку у сумі 17 103,06 гривень;

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки з 31 грудня 2015 року по день фактичного розрахунку, з 18 жовтня 2018 року по день фактичного розрахунку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року у справі №640/5193/21 задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року у частині задоволення вимог щодо стягнення Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку у сумі 17 103,06 грн та зобов`язання Апарат Верховної Ради України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки з 18 жовтня 2018 року по день фактичного розрахунку скасовано.

Прийнято у цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період роботи з 19 жовтня 2015 року по 18 жовтня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року в іншій частині залишено без змін.

01 квітня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката Цикалевича Володимира Миколайовича - представника ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі №640/5193/21.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Разом з цим, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови нарахувати та виплати позивачці грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за відповідний період, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки та середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки при звільненні.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень слідує, що ОСОБА_1 проходила службу на посаді помічника-консультанта народного депутата України, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища та спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, а отже в розумінні частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності.

Також Суд звертає увагу, що дана справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги про наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа становить значний суспільний інтерес.

Суд відхиляє такі доводи скаржника з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження скаржник жодним чином не обґрунтував у чому саме полягає фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики цієї справи із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Крім того, питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Отже, наведені представником позивачки в касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи не дають підстав для висновку, що саме ця справа становить значний суспільний інтерес чи стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Твердження заявника касаційної скарги, що справа становить значний суспільний інтерес не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine, заява №26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 329, 333 КАС України, Суд-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Цикалевича Володимира Миколайовича - представника ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі №640/5193/21.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддіА.В. Жук Ж.М. Мельник-Томенко Н.М. Мартинюк