Справа № 160/15390/22
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/15390/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року (головуючий суддя Маковська О.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі Відповідач-2), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 №51 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 06.08.1990 по 01.04.1992, з 01.04.1992 по 02.03.1993, з 02.03.1993 по 01.04.1994, 01.04.1994 по 01.06.1998;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно переглянути справу, призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту права на її виникнення - з 21.07.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати допомогу в отриманні документів, необхідних для підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ухвалило формальне рішення від 30.08.2022 №51 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , яке не містить даних про зарахований період стажу та який стаж не зараховано при обчисленні та з яких підстав. Отже, всебічного, повного і об`єктивного розгляду пенсійної справи Позивача не відбулося. З огляду на вказане Позивач вважає, що Відповідач-1 безпідставно та необґрунтовано відмовив у зарахуванні спірних періодів роботи до загального стажу на підставі копії особового листка з обліку кадрів з особової справи Позивача, та, як наслідок, протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Водночас, на думку Позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проявило бездіяльність та відсутність будь-якої допомоги при вирішенні питання щодо збору документів, необхідних для призначення пенсії за віком, що також призвело до порушення прав Позивача.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року по справі №160/15390/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 №51 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 06.08.1990 по 01.04.1992, з 01.04.1992 по 02.03.1993, з 02.03.1993 по 01.04.1994, 01.04.1994 по 01.06.1998 та повторно розглянути заяву від 22.08.2022 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В решті позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач-1, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, Відповідач-1 зазначив про те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому, що Позивачем разом із заявою про призначення пенсії не були надані документи, зазначені у пункті 3 Порядку №637, внаслідок чого у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області були відсутні передбачені законом підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 06.08.1990 по 01.04.1992, з 01.04.1992 по 02.03.1993, з 02.03.1993 по 01.04.1994, 01.04.1994 по 01.06.1998. Згідно наданих Позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 6 місяців 27 днів. що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на те, що подаючи апеляційну скаргу Відповідач-1 не спростував доводи суду і не довів, що при ухваленні рішення від 30.08.2022 №51 ним повно, всебічно та об`єктивно розглянуто подані Позивачем документи для призначення пенсії, відповідно до норм пункту 4.7 Порядку №22-1. Відповідач-1 не пояснив чому не зазначив у спірному рішенні жодного врахованого періоду роботи Позивача, а також підстави не врахованого періоду.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка за принципом екстериторіальності направлена на розгляд до ГУ ПФУ в Донецькій області.

За результатами розгляду даної заяви, ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято Рішення від 30.08.2022 №51 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.

В рішенні зазначено, що на дату звернення страховий стаж позивача складає 24 роки 06 місяців 27 днів при необхідних 29 років, що стало підставою для відмови у призначенні пенсії за віком.

Позивач вважає, що йому безпідставно не зарахували періоди роботи з 06.08.1990 по 01.04.1992, з 01.04.1992 по 02.03.1993, з 02.03.1993 по 01.04.1994 та з 01.04.1994 по 01.06.1998.

Щодо даних періодів роботи, Позивач зазначив, що підтвердити їх відповідними записами трудової книжки він не має можливості, оскільки при звільненні з ТОВ «Укрєврокровля» йому її не видали з посиланням на те, що трудова книжка втрачена.

На підтвердження своєї трудової діяльності у спірні періоди, Позивачем долучено до матеріалів справи Особовий листок з обліку кадрів, який видано Позивачу підприємством ТОВ «Укрєврокровля».

Відповідно до записів, які містяться в Особовому листку, Позивач, зокрема, працював:

- з 06.08.1990 по 01.04.1992 «мастером уч. №17 в Днепропетровский областной ремонтно-строительный трест»;

- з 01.04.1992 по 02.03.1993 прорабом в Малое социально производственное коммерческое предприятие «Весы»;

- з 02.03.1993 по 01.04.1994 прорабом в Государственное производственно-коммерческое предприятие «Глобус»;

- з 01.04.1994 по 01.06.1998 директором в АОЗТ «Глобус РС».

Правомірність відмови Відповідача-1 у призначенні пенсії за віком Позивачу є предметом судового розгляду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення взагалі не містить жодних посилань на періоди роботи, які не зараховано позивачу до страхового стажу. Тобто, відповідачем взагалі не здійснювався розгляд та аналіз документів, наданих позивачем для підтвердження спірного періоду роботи. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Донецькій області протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу. Щодо вимоги позивача про повторний розгляд його заяви від 21.07.2022, то суд першої інстанції зазначив, що оскільки оскаржуване рішення прийнято за результатами розгляду заяви саме від 22.08.2022, то і повторно розглянути відповідач повинен саме заяву від 22.08.2022, а не від 21.07.2022. Щодо позовних вимог до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, суд першої інстанції зазначив вказав, що оскільки судом прийнято рішення про зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача, то вимоги до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про надання допомоги в отриманні документів за спірні періоди роботи задоволенню не підлягають.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Відповідно до частин 1 3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частиною 1 ст. 44 Закону №1058 визначено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що положення п. 3 Порядку №637 не містять вичерпного переліку документів, якими можливо підтвердити спірні періоди роботи та зазначено, що стаж може бути підтверджено «іншими документами, які містять відомості про періоди роботи».

Водночас відповідно до пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Із аналізу наведеного слідує, що Відповідач-1 в межах своїх повноважень, був зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, у тому числі надані Позивачем копії особового листка, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення Позивачу відповідного виду пенсії, та у разі відмови у призначенні пенсії зазначити належне обґрунтування причин, які зумовили таку відмову.

Однак, в оскаржуваному рішенні Відповідача-1 відсутні посилання на зараховані та не зараховані періоди роботи Позивача до страхового стажу, не зазначені причини не зарахування конкретно визначених періодів стажу роботи Позивача до загального страхового стажу, що не відповідає вимогам абзацу другого пункту 4.7 Порядку № 22-1 та свідчить про формальний підхід Відповідача-1 до розгляду поданих Позивачем документів.

З огляду на вказане, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність в оскаржуваному рішенні відомостей про належний розгляд та аналіз Відповідачем-1 документів, наданих Позивачем для підтвердження періодів роботи останнього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що не зарахувавши без належного обґрунтування періоди роботи Позивача до страхового стажу Відповідачем-1 передчасно здійснено висновок про відсутність страхового стажу у Позивача та відмовлено у призначенні пенсії за віком, а тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 №51 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Водночас з урахуванням того, що в межах спірних правовідносин у рішенні від 30.08.2022 №51 Відповідач-1 не здійснив належного дослідження доданих Позивачем до заяви від 22.08.2022 документів та не навів мотивів відмови у зарахуванні до страхового стажу Позивача відповідних періодів роботи Позивача, у тому числі не конкретизував періоди роботи, які зараховуються та не зараховуються до страхового стажу, внаслідок чого прийняв необґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про зобов`язання Відповідача-1 зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 06.08.1990 по 01.04.1992, з 01.04.1992 по 02.03.1993, з 02.03.1993 по 01.04.1994, 01.04.1994 по 01.06.1998 є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль за правомірністю рішень, дій або бездіяльності відповідачів щодо вказаних питань.

Судом першої інстанції не було належним чином враховано обставини відсутності у оскаржуваному рішенні від 30.08.2022 №51 конкретизації періодів роботи, які Відповідачем-1 не зараховуються до страхового стажу Позивача та зазначення причин їх не зарахування, що призвело до передчасного висновку про наявність підстав для зобов`язання Відповідача-1 зарахувати Позивачу до страхового стажу періоди роботи з 06.08.1990 по 01.04.1992, з 01.04.1992 по 02.03.1993, з 02.03.1993 по 01.04.1994, 01.04.1994 по 01.06.1998, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про повторний розгляд його заяви від 21.07.2022, то суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки оскаржуване рішення Відповідача-1 від 30.08.2022 №51 прийнято за результатами розгляду заяви саме від 22.08.2022, то і повторно розглянути Відповідач-1 повинен саме заяву від 22.08.2022, а не від 21.07.2022.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з метою ефективного та повного захисту прав Позивача є підстави для часткового задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 №51 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 22.08.2022 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не у повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає частковому скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року по справі №160/15390/22 скасувати в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 06.08.1990 по 01.04.1992, з 01.04.1992 по 02.03.1993, з 02.03.1993 по 01.04.1994, 01.04.1994 по 01.06.1998 та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вищевказаної позовної вимоги.

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року по справі №160/15390/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова