Справа № 640/16600/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо виплати позивачу пенсії без врахування заробітної плати за період роботи січня 1996 року по грудень 2000 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням його заробітної плати за період з січня 1996 року по грудень 2000 року згідно з довідкою від 21.08.2017 року № 347 з дати подання довідки відповідачу, а саме з 01.11.2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2022 р. позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 пенсії без врахування заробітної плати за період роботи січня 1996 року по грудень 2000 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням його заробітної плати за період з січня 1996 року по грудень 2000 року, згідно з довідкою від 21.08.2017 року № 347, з дати подання довідки відповідачу, а саме з 01.11.2017 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 12.04.2023.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві.

Заявою від 02.05.2019, для виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2018 у справі № 826/2542/18, позивачем направлено відповідачу довідку № 347 від 21.08.2017 про заробітну плату за період роботи з січня 1996 року по грудень 2000 року та довідку № 345 від 21.08.2017 про пільговий стаж.

Листом від 25.06.2019 № 137321/03, ГУ ПФУ в м. Києві повідомлено про відсутність підстав для розгляду питання перерахунку пенсії, оскільки зазначені довідки № 347 та № 345 від 21.08.2017 прийняті до уваги судом тільки в частині підтвердження стажу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2018 у справі № 826/2542/18, з урахуванням ухвали від 07.02.2020 про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 за віком за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням стажу на підземних гірничих роботах з повним робочим днем під землею. Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві призначити з 26.05.2017 пенсію ОСОБА_1 за віком за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням стажу на підземних гірничих роботах з повним робочим днем під землею, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Також, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2018 у справі № 826/2542/18 встановлено наступне.

В період з 01.08.2014 по 30.04.2017, позивач отримував пенсію по інвалідності (до закінчення строку, на який встановлено інвалідність).

Позивач 26.05.2017 звернувся до відповідача з заявою за призначенням пенсії за віком за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 4.1 загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" надавши всі необхідні документи.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював з 18.03.1991 по 10.10.201 на відособленому підрозділі "Шахта ім. С.М.Кірова" Державного підприємства "Макіїввугілля" на підземних гірничих роботах з повним робочим днем в шахті.

Відповідач листом № 35192/06 від 20.06.2014, повідомив позивача, що, згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), для підтвердження спеціального трудового стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, де особа працювала або їх правонаступників. Відповідачем в листі також зазначено, що не дотримано вимоги в частині способу подання заяви про переведення на інший вид пенсії, не надано документи, які підтверджують пільговий стаж, для розгляду питання переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах немає підстав.

Заявою від 01.11.2017, позивачем для підтвердження наявного трудового стажу за вказаний період надано оригінали уточнюючих довідок № 345 (про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній), № 346, № 347, № 348 (про заробітну плату) від 21.08.2017 видані відособленим підрозділом "Шахта ім. С.М. Кірова" ДП "Макіїввугілля".

Однак, всі вказані довідки мають печатку та штамп підприємств, які на підконтрольній Україні території не зареєстровані, а відтак вважаються такими, що не породжують юридичних наслідків.

Листом № 656/06 від 05.10.2018, відповідачем у призначенні пенсії на підставі пункту "а" статті 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" відмовлено з посиланням на вимоги пункту 20 Порядку № 637 (підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній).

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2018 у справі № 826/2542/18, ГУ ПФУ в м. Києві гр. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 26.12.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2020 у справі № 826/2542/18 зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві гр. ОСОБА_1 призначити пенсію за віком за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням стажу на підземних гірничих роботах з повним робочим днем під землею, з урахуванням висновків суду, з 26.05.2017.

На виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2020 у справі № 826/2542/18, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 гр. ОСОБА_1 призначено з 26.05.2017.

Водночас, ключовим для даного спору є те, що в матеріалах пенсійної справи міститься довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 21.08.2018 № 347, видана Відокремленим підрозділом «Шахта ім. С.М.Кірова», яка не підтверджена первинними документами, як передбачено статтею 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а, оскільки документи, в тому числі довідки про заробітну плату, видані підприємствами, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, є недійсними і не створюють правових наслідків то, відповідно, не можуть бути враховані при обчисленні пенсії. Тому довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 21.08.2018 №347, видана Відокремленим підрозділом «Шахта ім. С.М.Кірова», не може бути врахована при обчисленні пенсії гр. ОСОБА_1 .

Отже, як правильно визначив суд першої інстанції, спірним у даній справі є правомірність не врахування ГУ ПФУ в м. Києві при обчисленні пенсії позивачу довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 21.08.2018 № 347, виданої Відокремленим підрозділом «Шахта ім. С.М.Кірова».

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що, в даному випадку, довідка позивачу видана Відокремленим підрозділом «Шахта ім. С.М.Кірова», а не органами, чи їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території, що передбачено статті 9 Закону № 1207-VII, відомості зазначені в довідці є архівними, не містять даних та складових, отриманих при тимчасовій окупації окупаційною адміністрацією, тому, доводи відповідача щодо правомірності не врахування наданої позивачем довідки № 347 від 21.08.2017, є необґрунтованими.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк відсутні підстави для проведення позивачу перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату, яку за законодавством України, враховувати неможливо.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи, державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Статтями 1 та 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII), визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дії Конституції та законів України.

Згідно норм ст. 9 Закону № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 4 ст. 9 Закону № 1207-VII, передбачено, що встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Приписи ст. 1 Закону, визначають, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону, визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Тобто, довідка про заробітну плату, яка є лише архівним документом, не вирішує питання безпосереднього функціонування підприємств та організацій, які знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та, відповідно, не встановлюється прямої заборони приймати документи, які ними видані до окупації відповідної території України.

Колегія суддів враховує, що надана позивачем довідка містить обов`язкові реквізити та ідентифікатори.

Посилання відповідача на неможливість перевірити достовірність виданих підприємством довідок через неперереєстрацію підприємства на території підконтрольній українській владі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, дані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії у розмірі, на який позивач заслуговує.

Факт знаходження підприємств на тимчасово окупованій території України та неможливість проведення відповідачем перевірки наданих позивачем додаткових документів, на думку суду, не може позбавляти права позивача на отримання пенсії, оскільки з Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

У рішенні від 08.07.2004 у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», Європейський суд з прав людини, задовольняючи позов до Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Колегія суддів вважає, що позивач не може бути позбавлений свого права на пенсійні виплати через неможливість перевірки достовірності документів та розміру заробітної плати, у зв`язку з знаходженням підприємств на території, непідконтрольній українській владі та неперереєстрації його на території підконтрольній українській владі, що і стало підставою для відмови позивачу в перерахунку пенсії. ГУ ПФУ в м. Києві не було враховано, що інформація, яка міститься у вказаній довідці № 347 від 21.08.2017 стосується періоду роботи ОСОБА_1 з 1996 року по 2000 рік включно. Тобто, відомості, які зафіксовані у довідці, випливають зі змісту документів, які були складені до тимчасової окупації території України.

З урахуванням вищенаведеного, доводи відповідача щодо правомірності не врахування наданої позивачем довідки № 347 від 21.08.2017 є необґрунтованими, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У цілому, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2022 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко