Справа № 420/2491/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2491/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ДОМУС» до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про визнання противоправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000002/2 від 07.01.2023, № UA500020/2023/000018/2 від 30.01.2023, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ДОМУС», до відповідача, Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, в якій позивач просить:

(1). Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000002/2 від 07.01.2023.

(2). Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000018/2 від 30.01.2023.

ІІ. Аргументи сторін.

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач вважає, що оскаржувані рішення не містять в собі достатніх, передбачених законом підстав для їх прийняття, оскільки декларант подав відповідачу всі необхідні для митного оформлення товару документи, що підтверджують вартість товару за першим методом (за ціною договору), які були визначені у ВМД та надані у картці відмови, серед яких: зовнішньоекономічний контракт, інвойс, прайс лист, довідка про транспорті витрати, ВМД та інші, які не містять в собі жодних розбіжностей.

Зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості позивач звертає увагу, що відповідач не зазначив жодного джерела інформації, які стали підставою для коригування митної вартості товару, передбаченого Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598. При цьому, при наданні митниці документів, в яких визначена митна вартість товару за основним методом обов`язок доказування щодо неможливості застосування цього методу та послідовного вибору методів (від першого до третього в даному випадку) визначення митної вартості товарів покладається на суб`єкта владних повноважень.

Крім того, відповідач не витребував жодного документа (окрім перекладу експортної декларації країни відправлення, який був наданий), а лише обмежився загальними фразами та трактовками Митного кодексу. Інспектори відповідача фактично не зазначили які саме відомості відсутні (вартість товару, його маса, транспортні витрати чи ін.), що підтверджують числові значення складових митної вартості. Тобто митний орган мав всі можливості перевірити декларування складових митної вартості у повному обсязі, однак цього не зробив.

(б) Позиція відповідача

01.03.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача зазначає, що оскільки в документах, які надані позивачем з митною декларацією (МД) № № 23UA68U1 від 06.01.2023 та № UA500020/2023/001294 від 30.01.2023 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

При цьому, у оскаржуваних рішеннях наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

(в) Відповідь на відзив

02.03.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він наголошує, що відомості щодо імпортованого товару були надані ним в повному обсязі та підтверджені документально, а всі документи кореспондуються між собою, не містять розбіжностей, які могли б впливати на визначення митної вартості. При цьому, позивач звертає увагу, що відповідач, посилаючись на положення Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю з правильність визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689,намагається нівелювати вимоги Митного кодексу, оскільки положеннями кодексу чітко передбачено, що для запиту додаткових документів у наданих декларантом повинні бути відсутні відомості для визначення митної вартості. Відповідач посилається на рекомендації, які навіть не мають статусу підзаконного нормативного акту, а є лише внутрішнім документом, який рекомендує виконання певної послідовності процедури.

Крім того, ні в рішеннях про коригування митної вартості, а ні у відзиві на позов відповідач не наводить жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, як того вимагає наказ Мінфіну від 24.05.2012 № 598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору", визначаючи, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Відповідач лише обмежується зазначенням номерів ВМД, які взяті ним за основу для донарахування митних платежів.

ІІІ. Процедура та рух справи

13.02.2023 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи, встановлені судом, та докази на їх підтвердження

06.01.2023 позивач подав до відповідача митну декларацію № 23UA68U1 для оформлення вантажу: Покриття для підлоги, що являє собою плаский пористий (комірчастий) непрозорий матеріал в сполученні з текстильним матеріалом (основов`язаний трикотаж з синтетичних поліефірних волокон), у якому текстильний матеріал повністю закладений в полімерний матеріал з полімерів вінілхлориду / полівінілхлоридом (повністю покритий ним по обидва боки). Покриття видно неозброєним оком структура текстильного матеріалу не видна. Не самоклейна, гнучка, у рулонах: Килимок протиковзкий розміром 65*1500CM у кількості 417 рулонів. Торговельна марка PERLINA. Країна виробництва CN. Виробник GUANGZHOU GOOD PLASTIC PRODUCTS CO.,LTD.

06.01.2023 відповідач направив позивачу повідомлення про наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах.

07.01.2023 позивач листом № 07/01 надав свої пояснення та наголосив на надання вичерпного переліку документів, що підтверджують митну вартість товару, просив оформити подану декларацію, також надав додаткові документи.

07.01.2023 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000002/2, де у графі 33 в якості підстав для його прийняття зазначено:

- ???подана до митного оформлення декларація країни відправлення від 21.10.2022 № 41820449, містить посилання на коносамент від 29.10.22 № NSZEC221006885, проте на дату оформлення експортної декларації такого документу ще не існувало. Також у декларація країни відправлення від 21.10.2022 № 41820449 внесено коди товарів на рівні десяти знаків, які не відповідають задекларованому коду товару згідно УКТЗЕД, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою;

- відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- у наданому до митного оформлення прайс-листі виробника товарів від 20.10.2020 б/н зазначені ціни товарів на умовах CFR ROMANIA, таким чином призначені для відповідного регіону, тобто даний прайс-лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів;

- з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби, з урахуванням вимог частини третьої статті 64 МКУ, та встановлено, що рівень митної вартості побідних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим 1,92 дол/кг, що відповідає 1,7285 USD/м2 митна декларація № UA209170/2023/466 від 03.01.2023, № UA209140/2022/108546 від 14.10.2022, ніж заявлено декларантом 0,769 дол/кг та 0,69 USD/м2.

Також відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2023/000007.

06.01.2023 позивач подав до відповідача тимчасову митну декларацію №23UA71U2 для оформлення вантажу: Плівка не самоклейна, гнучка, двошарова, що складається з: перший шар - полімерного матеріалу, фарбованого у масі у білий колір; другий шар - текстильний матеріал, вибілений нетканий матеріал, який являє собою настил з текстильних волокон. Покриття текстильного матеріалу видно не озброєним оком - структура текстильного матеріалу не видна. Поверхнева щільність 191 г/м2. Полімерний матеріал виготовлено з синтетичних полімерів вінілхлориду у кількості 3025 рулонів. Торговельна марка BONA DOMUS. Країна виробництва CN. Виробник GUANGZHOU GOOD PLASTIC PRODUCTS CO.,LTD.

В зв`язку з необхідністю визначення/підтвердження коду товарів Відповідач звернувся до митної лабораторії для отримання висновку щодо проведення дослідження поданих до митного оформлення товарів та 23.01.2023 Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Даржмитслужби складено висновок № -0014, яким підтверджено код товарів, який заявив позивач.

30.01.2023 позивач подав до митного оформлення ВМД № 23UA94U2.

30.01.2023 відповідач направив позивачу повідомлення про наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах.

30.01.2023 позивач листом № 30/01 надав свої пояснення та наголосив на надання вичерпного переліку документів, що підтверджують митну вартість товару, просив оформити подану декларацію, також надав додаткові документи.

30.01.2023 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000018/2, де у графі 33 в якості підстав для його прийняття зазначено:

- ???подана до митного оформлення декларація країни відправлення від 21.10.2022 № 41820449, містить посилання на коносамент від 29.10.22 № NSZEC221006885, проте на дату оформлення експортної декларації такого документу ще не існувало;

- відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- у наданому до митного оформлення прайс-листі виробника товарів від 20.10.2020 б/н зазначені ціни товарів на умовах CFR ROMANIA, таким чином призначені для відповідного регіону, тобто даний прайс-лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів.

Також відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2023/000037.

V. Джерела права та висновки суду

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують Митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 року по справі №815/5791/17.

Із матеріалів справи суд встановив, що з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів позивач подав до відповідача повний пакет документів для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, передбачений статтею 53 Митного кодексу України.

Так, декларант надав контракт, в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, надані інвойси, коносаменти, автотранспортні накладні, прейскуранти, навантажувальні документи, декларації про походження товару, рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, платіжні документи, рахунки-фактури, документи, що підтверджують вартість перевезення товару, копії митної декларації країни відправлення, що відповідають даним митних декларацій та не суперечить умовам контракту.

Відповідач в оскаржуваних рішеннях зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд критично оцінює зазначені висновки відповідача з огляду на таке.

Так, щодо посилань відповідача на те, що ???подана до митного оформлення декларація країни відправлення від 21.10.2022 № 41820449, містить посилання на коносамент від 29.10.22 № NSZEC221006885, проте на дату оформлення експортної декларації такого документу ще не існувало, суд вважає помилковим з огляду на наступне.

Так, відповідно до повідомлень TOB «СІЗАР ГРУП», які наявні в матеріалах справи, тобто контрагента декларанта, який надавав послуги транспортно-експедиторського обслуговування контейнеру в якому прибув вантаж, лист від 0701/1 від 07.01.2023 та № 3001/6 від 30.01.2023, коносамент № NSZEC221006885 містить в собі відомості стосовно дати завантаження контейнеру на борт судна та дату його випуску - 29.10.2022, оскільки він складений та виданий в підтвердження завантаження контейнеру на судно. Коносамент з тим самим номером виданий раніше дати 29.10.2022 був повернутий перевізнику в обмін на наданий.

Зазначене підтверджується положеннями ч. 2 ст. 15 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про морське перевезення вантажів 1978 року (Гамбурзькі правила), яка передбачає, що після того, як вантаж завантажений на борт, перевізник, якщо того вимагає вантажовідправник, повинен видати вантажовідправнику «бортовий» коносамент, в якому в додаток до відомостей, які вимагаються відповідно до пункту 1 цієї статті, повинно бути вказано, що вантаж знаходиться на борту судна або судів, а також повинна бути вказана дата або дати навантаження. Якщо перевізник раніше видав вантажовідправнику коносамент або інший товаророзпорядчий документ, який має відношення до цього вантажу, то на прохання перевізника вантажовідправник повинен повернути такий документ в обмін на «бортовий» коносамент. Перевізник може задовольнити вимоги вантажовідправника у відношенні «бортового» коносаменту шляхом доповнення раніше виданого документа при умові, що доповнений таким чином документ включає в себе всі відомості, які повинні бути в «бортовому» коносаменті.

Таким чином, коносамент наданий до митного оформлення містить в собі відомості щодо дати завантаження контейнеру на борт судна. Тобто жодних розбіжностей чи ознак підробки надані до митного оформлення декларації та коносамент в собі не містять.

Крім того, суд погоджується з доводами представника позивача, що надана до митного оформлення експортна декларація не є первинним документом підтвердження митної вартості та, відповідно, обов`язковим, а декларант не відповідає за її заповнення, оскільки вона складається та реєструється в країні відправлення, тобто Китаї. Саме відправник вносить до декларації відомості щодо коду товарів, керуючись законодавством Китаю, а не УКТЗЕД затверджених Україною.

Щодо підстави для коригування митної вартості товарів, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо витрат на навантаження оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.4.1 контракту № 1 від 10.10.2019, який укладений між компанією GUANGZHOU GOOD PLASTIC PRODUCTS CO.,LTD. China, як продавцем та позивачем, як покупцем, продавець поставляє товар, який продається згідно даного контракту, на умовах FOB-SHEKOU, CHINA, Китай або на інших умовах поставки, зазначених в інвойсі.

Згідно з інвойсом № GD21-549 від 20.10.2022 поставка товару відбувається на умовах CFR.

При цьому, термін Інкотермс CFR передбачає, що продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. Тобто всі витрати до моменту доставки товару до порту призначення несе саме продавець, в тому числі і витрати на навантаження товарів на борт судна. Відповідно, в даному випадку, ціна товару включає в себе вартість його навантаження. Відомості, щодо подальших витрат імпортера, які стосуються доставки товару в Україну, яка включає в себе в тому числі навантаження товару до автомобілю та його перевезення, митниці також надані в повному обсязі, включаючи довідку про транспортні витрати, рахунок, докази сплати вартості витрат щодо доставки товарів з Румунії до України. Викладене та надані документи виключають неможливість перевірки та правильність визначення митної вартості.

Щодо посилань відповідача, що у наданому до митного оформлення прайс-листі виробника товарів від 20.10.2020 б/н зазначені ціни товарів на умовах CFR ROMANIA, таким чином призначені для відповідного регіону, тобто даний прайс-лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів, суд зазначає наступне.

Чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа та згідно з загальноприйнятою світовою практикою прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 13 вересня 2019 року по справі № 820/859/17.

Також суд звертає увагу, що посилання в оскаржуваному рішенні від 07.01.2023 на аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби є безпідставними, так як наявність у митного органу інформації щодо іншої ціни ніж та, що заявлена декларантом, не є підставою для здійснення коригування митної вартості. При цьому, торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

При цьому, суд звертає увагу, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України та наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 808/9123/15.

Також суд звертає увагу, що оскаржуване рішення від 30.01.2023 взагалі не містить в собі відомостей щодо рівня коригування та відомостей щодо ВДМ, яка була взята відповідачем за основу для відповідного коригування.

Позиція митного органу щодо не підтвердження цінової складової митної вартості у цій справі не доведена, а отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у сумі 11313,58 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1224 від 03.02.2023.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 11313,58 грн.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,77,139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000002/2 від 07.01.2023.

3.Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000018/2 від 30.01.2023.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ДОМУС» судовий збір в розмірі 11 313 (одинадцять тисяч триста тринадцять),58 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БОНА ДОМУС», адреса: 65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд.41, .

Відповідач: Одеська митниця, як відокремлений підрозділ Держмитслужби, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, .

Суддя Оксана БОЙКО