Справа № 120/685/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 р. Справа № 120/685/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Галюк А.Л.,

представника позивача Повалій О.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

30.01.2023 поштою до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Повалій О.В., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2022 № 225, яким позивачу оголошено дисциплінарне стягнення у виді догани;

- зобов`язання відповідача у повному обсязі сплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період з 01.07.2022 по 25.07.2022.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач 03.03.2022 був призваний на військову службу за мобілізацією відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію", яку проходив у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2022 № 180 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 25.07.2022.

26.08.2022 позивачу було виплачено грошове забезпечення за період з 01.07.2022 по 25.07.2022 в сумі 5119,62 грн, однак частина грошового забезпечення та додаткова винагорода за вказаний період відповідно до Постанови № 168 виплачені не були. У зв`язку з цим позивач в телефонному режимі звернувся зі скаргою на урядову "гарячу лінію" 1545 щодо невиплати йому відповідачем належного грошового забезпечення. Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.10.2022 № позивача повідомили, що за результатами службового розслідування, призначеного наказом військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2022 № 225, йому оголошено дисциплінарне стягнення (догану), у зв`язку з чим позбавлено виплати додаткової винагороди за липень 2022 року у повному розмірі.

Позивач зазначає, що він не був обізнаний щодо проведення відносно нього службового розслідування, а дізнався про це лише з відповіді на звернення щодо невиплати йому грошового забезпечення та додаткової винагороди. Водночас, оскільки така відповідь фактично надійшла до нього лише 27.12.2022, що підтверджується відповідним поштовим конвертом та системою відстеження поштового відправлення, позивач вважає, що адміністративний позов подається в межах строків, встановлених законом.

На підтримку своїх вимог в частині скасування наказу № 225 від 14.07.2022 про оголошення догани позивач вказує на те, що службове розслідування проводилося без його участі і позивачу не було запропоновано надати свої письмові пояснення, подати документи, заявити клопотання про витребування та залучення нових документів для обґрунтування своєї позиції.

Крім того, службове розслідування, на думку позивача, було проведене без встановлення фактичних обставин, неповно та необ`єктивно, а рішення командира військової частини про притягнення до дисциплінарної відповідальності винесене за відсутності складу дисциплінарного проступку у діях позивача, що, зокрема, підтверджується постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 08.07.2022 у справі № 134/921/22, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 03.02.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 02.03.2023. При цьому суд погодився з доводами позивача щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду та з урахуванням наданих позивачем доказів дійшов висновку, що такий строк позивач не пропустив.

Вказаною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву в порядку, визначеному статтею 162 КАС України.

Крім того, для забезпечення повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи і постановлення законного та обґрунтованого рішення вирішено витребувати з військової частини НОМЕР_1 : належним чином засвідчені копії наказу командира від 14.07.2022 № 225 про оголошення позивачу дисциплінарного стягнення та матеріалів службового розслідування, які стали підставою для застосування щодо позивача дисциплінарного стягнення у виді догани та позбавлення його додаткової винагороди; інформацію щодо розміру додаткової винагороди, нарахованої позивачу за липень 2022 року, та розміру такої додаткової винагороди, яка не була виплачена позивачу у зв`язку із оголошенням йому догани; інші документи, що є в розпорядженні відповідача та можуть мати значення для вирішення справи по суті.

Ухвалою суду від 15.02.2022 задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

21.02.2023 поштою до суду надійшов уточнений адміністративний позов за підписом представника позивача. Не змінюючи підстав позову, представник позивача просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2022 № 225 про оголошення позивачу догани та зобов`язати відповідача сплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період з 01.07.2022 по 25.07.2022 у розмірі 30 000,00 грн та премію за фактичний період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022 в розмірі 6362,65 грн.

27.02.2023, на виконання вимог ухвали суду від 03.02.2023, поштою від відповідача надійшли додаткові письмові докази, а саме: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2022 № 225, акт службового розслідування № 38 від 14.07.2022, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 254 "Про виплату додаткової винагороди на період воєнного стану", витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 253 "Про виплату надбавки за особливості проходження військової служби та преміювання військовослужбовців за липень 2022 року", відповідь військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2022 б/н, надана Начальнику штабу-заступника командувача Сил територіальної оборони ЗС України щодо скарги позивача на "гарячу лінію".

У судовому засідання від 02.03.2023 протокольною ухвалою суду задоволено заяву представника позивача про зміну предмета позову та прийнято до розгляду уточнений адміністративний позов. У зв`язку з цим розгляд справи відкладено на 23.03.2023.

Листом суду від 02.03.2023 на адресу відповідача надіслано копію уточненого адміністративного позову та запропоновано протягом трьох днів з дня його отримання надати суду письмові пояснення (заперечення) по суті спору.

22.03.2023 до суду надійшла заява представника позивача про зміну позовних вимог, в якій представник, не змінюючи правових підстав та обґрунтування позовних вимог, додатково до раніше заявлених позовних вимог просить суд також визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 254 "Про виплату винагороди на період дії воєнного стану" в частині невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн за період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022, а також пункт 5.6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 253 "Про виплату надбавки за особливості проходження військової служби та преміювання військовослужбовців за липень 2022 року", яким вирішено не виплачувати позивачу премію за фактичний період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022. Водночас представник позивача просить поновити пропущений процесуальний строк для подання цієї заяви, посилаючись на те, що про оскаржувані накази відповідача від 01.08.2022 за №№ 253 та 254 позивачу стало відомо лише під час розгляду справи, а саме після ознайомлення з додатковими письмовими доказами, що були надані відповідачем на виконання ухвали суду від 03.02.2023.

Ухвалою суду від 23.03.2023 вказану заяву представника позивача задоволено. Поновлено позивачу процесуальний строк на подання заяви про зміну предмета позову та прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову в адміністративній справі. У зв`язку з прийняттям до розгляду заяви про зміну предмета позову розгляд справи відкладено на 10.04.2023. Відповідачу встановлено 5-денний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для подання відзиву на заяву позивача про зміну позовних вимог з дотриманням положень статті 162 КАС України.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 148 копію вказаної ухвали відповідач отримав 29.03.2023.

Втім, як на первинну, так і на змінену позовну заяву відзив до суду не надходив.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позов підтримав та надав пояснення, що відповідають змісту обґрунтування, наведеного у позовній заяві та заяві про зміну предмета позову. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач на неодноразові виклики суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань у цій справі.

Частиною першою статті 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України у разі неявки без поважних причин або без повідомлення причин неявки в судове засідання учасника справи, який був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

З огляду на викладене та враховуючи те, що належним чином повідомлений відповідач не забезпечив участі свого представника в судовому засіданні, суд розглядає справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача та проаналізувавши наявні у справі докази, суд встановив, що у період з 03.03.2022 по 25.07.2022 позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти. Військове звання позивача солдат.

07.07.2022 відносно позивача складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями на території військової частини в умовах особливого періоду). Приводом для цього стала підозра керівництва військової частини НОМЕР_1 в тому, що позивач перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння при виконанні обов`зків військової служби в умовах воєнного стану. Матеріали відповідної справи були передані на розгляд суду.

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 08.07.2022 у справі № 134/921/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та 19.07.2022 набрала законної сили.

Разом з тим, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2022 № 213, відповідач провів службове розслідування, результати якого оформлені актом № 38 від 14.07.2022.

Службовим розслідуванням встановлено, що 07.07.2022 під час проведення профілактичних заходів на території військової частини в місці тимчасової дислокації солдат ОСОБА_1 був запідозрений в наркотичному або іншому сп`янінні (виражене тремтіння рук, почервоніння обличчя). У зв`язку з цим солдату ОСОБА_1 запропоновано пройти медичний огляд на предмет вживання наркотичних засобів або алкогольних напоїв, на що він погодився та в подальшому був доставлений на медичний огляд до КНП ЦТЗ "Соціотерапія" ВОР. Згідно з висновку цієї установи за № 1409 від 07.07.2022 встановлена відмова солдата ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. За цим фактом складено протокол ОДВ/7/417 від 07.07.2022 про військове правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відтак, за висновками службового розслідування, солдат ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11, 12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за що підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2022 № 225 вирішено: 1) вважати завершеним службове розслідування, призначене наказом від 08.07.2022 № 213; 2) солдату ОСОБА_1 оголосити догану.

Відомостей про ознайомлення позивача з вказаним наказом суду не надано.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2022 № 180, у зв`язку з переведенням до іншого місця служби позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 25.07.2022.

Крім того, згідно з пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 254 "Про виплату винагороди на період дії воєнного стану" вирішено не виплачувати солдату ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн за період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022.

А відповідно до підпункту 5.6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 253 "Про виплату надбавки за особливості проходження військової служби та преміювання військовослужбовців за липень 2022 року" вирішено не виплачувати солдату ОСОБА_1 премію за фактичний період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022.

Внаслідок прийняття вищезазначених наказів, за період військової служби з 01.07.2022 по 25.07.2022 позивачу не доплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 30 000,00 грн та премію за фактичний період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022 в розмірі 6362,65 грн, а всього 36 362,65 грн.

26.08.2022 позивач отримав грошове забезпечення за період військової служби з 01.07.2022 по 25.07.2022 у зменшеному розмірі, а саме в сумі 5119,62 грн, у зв`язку з чим в телефонному режимі звернувся зі скаргою на урядову "гарячу лінію" 1545 щодо невиплати йому належного грошового забезпечення.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.10.2022 № позивача повідомили, що за результатами службового розслідування, призначеного наказом військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2022 № 225, позивачу оголошено дисциплінарне стягнення (догану), у зв`язку з чим позбавлено виплати додаткової винагороди за липень 2022 року у повному розмірі.

Як зазначає позивач з посиланням на відповідні підтверджуючі докази, вказаний лист він фактично отримав поштою 27.12.2022, після чого у місячний строк звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд при вирішенні заявлених позовних вимог керується такими мотивами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).

Статтею 9 Статуту передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтями 28-29 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

В силу приписів статей 26-27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування регламентуються Законом України від 24.03.1993 № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з чч. 3, 4 ст. 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Частинами першою, другою статті 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців визначається статтями 89-95 Дисциплінарного статуту.

Так, згідно із ст.ст. 83, 84 Статуту військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

В силу приписів ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок № 608), яким визначаються підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно з пунктом 3 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Пунктами 1, 3 розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

При цьому в описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Відповідно до пунктів 1, 4 розділу VI Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

З аналізу наведених норм суд доходить висновку, що службове розслідування, як діяльність зі збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про наявність в діях військовослужбовця складу правопорушення, проводиться стосовно конкретної особи (осіб), яка (які) під час проведення службового розслідування має (мають) комплекс гарантованих їй (їм) прав, як-от: права відмовитися від давання пояснень або ж, навпаки, права надати письмові пояснення щодо обставин вчинення проступку (правопорушення) разом з власними доказами правомірності своїх дій (доказами невинуватості); права заявляти клопотання, в тому числі про приєднання до матеріалів службового розслідування нових документів, про отримання пояснень від осіб, які мають відношення до події, що розслідується, про ознайомлення з матеріалами розслідування тощо; зрештою, права на захист, яке включає і право на користування допомогою адвоката.

Отже, статус військовослужбовця під час службового розслідування, як особи щодо якої призначено та проводиться таке розслідування, означає набуття цим військовослужбовцем статусу повноправного учасника службового розслідування, який, користуючись наданими йому правами, може доводити перед особою (особами), який (які) його проводять, факт відсутності у його діяннях складу дисциплінарного проступку (правопорушення).

Звідси випливає, що рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може бути прийняте лише за умови забезпечення йому усіх відповідних прав і тільки у тому випадку, якщо його вина у вчиненні дисциплінарного проступку (правопорушення) буде встановлена уповноваженою особою (особами) з дотриманням визначеного законом порядку проведення службового розслідування, який, серед іншого, передбачає надання військовослужбовцю можливості реалізувати вищезазначені права.

Це важливо не лише в цілях забезпечення особі гарантованих їй законом прав, але й з точки зору неухильного дотримання презумпції невинуватості.

В цьому зв`язку суд застосовує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права, зокрема рішення від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції", в якому ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Утім, як встановлено судом, службове розслідування щодо позивача проводилося без його участі та повідомлення про таке розслідування.

Більше того, виданий за результатами розслідування наказ № 225 від 14.07.2022 взагалі не був доведений до позивача, хоча безпосередньо його стосувався.

Посилання в акті службового розслідування на те, що позивач відмовився давати пояснення, суд до уваги не бере, оскільки така відмова мала бути оформлена актом про відмову від давання пояснень, складеним особою, яка проводила службове розслідування, та засвідченим підписами не менше двох свідків. Разом з тим, відповідного акту суду не надано.

Отже, під час розгляду справи підтвердилися доводи позивача про істотне порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, як необхідної умови для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, суд погоджується з аргументами позивача про передчасність висновків за результатами службового розслідування, адже постановою Крижопільського районного суду Вінницької області № 134/921/22 від 08.07.2022, яка набрала законної сили 19.07.2022, позивача виправдано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Відтак безпідставними є висновки службового розслідування про те, що позивач перебував на військовій службі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду на перевірку такого стану, і у зв`язку з цим допустив порушення вимог статей 11, 12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Отже, неправомірним слід вважати і наказ військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2022 № 225 "Про результати службового розслідування за фактом підозри перебування на військовій службі у стані наркотичного, алкогольного та іншого сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду солдата ОСОБА_1 ", яким позивачу оголошено дисциплінарне стягнення у виді догани.

У справі "Рисовський проти України", № 29979/04, рішення від 20 жовтня 2011 року, пункти 70, 71, ЄСПЛ наголосив на особливій важливості принципу "належного урядування", зазначивши при цьому, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Конституція України (ч. 2 ст. 19) зобов`язує органи державної влади та їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Натомість оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зазначеним критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає.

З огляду на викладене вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу № 225 від 14.07.2022 № 225 суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Водночас решта позовних вимог є похідними від основної вимоги про скасування рішення відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 254 позивача позбавлено права на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн за період військової служби з 01.07.2022 по 31.07.2022 за вчинення дій, які мають ознаки адміністративного правопорушення. Згідно з Додатком 5 до цього наказу, підставою для його прийняття став наказ № 225 від 14.07.2022.

Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 253 постановлено не виплачувати позивачу премію за фактичний період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022 відповідно до вимог пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий час, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння). Підстава наказу: дисциплінарне стягнення "сувора догана", оголошене наказом № 225 від 14.07.2022.

Таким чином, враховуючи скасування судом наказу № 225 від 14.07.2022 як протиправного, беручи до уваги недоведеність факту перебування позивача на військовій службі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та закриття судом провадження у справі відносно позивача про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд також вважає неправомірними накази відповідача за №№ 253, 254 від 01.08.2022 в частині невиплати позивачу грошового забезпечення.

Відтак до задоволення підлягають позовні вимоги про скасування вказаних наказів, а також вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 01.07.2022 по 25.07.2022 у розмірі 30 000,00 грн та премію за фактичний період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022 в розмірі 6362,65 грн.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, будучи суб`єктом владних повноважень, відповідач відзиву на позовну заяву не подав, належними й допустимими доказами правомірності своїх рішень та дій не обґрунтував, доводів позивача не спростував.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи з`ясовані обставини справи, беручи до уваги факт неподання відзиву без поважних причин (про такі причин суд не повідомлено), в цьому випадку відсутність відзиву на позовну заяву та невиконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України суд розцінює як визнання відповідачем адміністративного позову.

Як зазначено у пункті 29 рішення ЄСПЛ від 9 грудня 1994 року у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

Таким чином, перевіривши доводи позивача та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших документально підтверджених судових витрат у справі не встановлено, питання про їх розподіл за наслідками розгляду справи не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2022 № 225, яким ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 254 "Про виплату винагороди на період дії воєнного стану" в частині невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн за період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 253 "Про виплату надбавки за особливості проходження військової служби та преміювання військовослужбовців за липень 2022 року" в частині невиплати ОСОБА_1 премію за фактичний період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період з 01.07.2022 по 25.07.2022 у розмірі 30 000,00 грн та премію за фактичний період служби з 01.07.2022 по 31.07.2022 у розмірі 6362,65 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформація про учасників справи:
1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );
2) представник позивача: адвокат Повалій Олена Василівна (адреса для листування: АДРЕСА_2 );
3) відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).
Повне судове рішення складено 13.04.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович