Справа № 380/4524/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4524/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 116А, ) (далі відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.09.2022 за № 88 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 (РНОК11П: НОМЕР_1 ) у зв`язку із наявністю у неї достатнього трудового (страхового) стажу понад 29 років на день подання заяви до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення їй пенсії за віком.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на таке. Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Казань ТАРСР РРФСР (СРСР), проживала як на території РРФСР, так і на території України. Її прізвище при народженні - ОСОБА_2 , що підтверджується її свідоцтвом про народження. Впродовж життя позивачкою були змінені прізвища у зв`язку з одруженням. Таким чином, до одруження із ОСОБА_3 , ОСОБА_1 мала наступні попередні прізвища: ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 , про що є відповідні записи у трудовій книжці (прізвища подано мовою оригіналу, як це зазначено у документах). 14.09.2022 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення їй пенсії за віком. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надіслало позивачці повідомлення від 22.09.2022, до якого долучено Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 21.09.2022 № 88 про відмову у призначенні пенсії згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на думку Пенсійного фонду у позивачки був відсутній достатній стаж (29 років) для призначення пенсії за віком. Із прийнятим рішенням відповідача позивачка не погоджується, вважає його таким що прийняте з порушенням законодавства України, оскільки обидві трудові книжки містять чіткі записи та належать їй. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 14.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 21.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що згідно з поданими документами, наявний страховий стаж заявниці становить 20 років 05 місяців 21 день. За результатами розгляду документів, поданих до заяви, до страхового стажу заявниці не зараховано наступні періоди роботи: з 14.02.1993 по 01.12.1984 - такий запис внесено у трудову книжку; з 03.04.1986 по 07.02.1989 - записи трудової книжки НОМЕР_2 від 08.04.1998 Дублікат - не підтверджено довідкою з місця роботи, що порушує вимоги п. 5.3 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» № 162 від 20.06.1974 та № 58 від 29.07.1993; періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 21.07.1979, оскільки відсутній зв`язок між прізвищами, зокрема відсутнє свідоцтво про зміну прізвища « ОСОБА_4 » - « ОСОБА_5 » - « ОСОБА_6 » (мовою оригіналу); період навчання з 01.09.1977 по 12.07.1979 (свідоцтво № 23 від 30.07.1979), оскільки свідоцтво не завірено підписом голови кваліфікаційної комісії, а також відсутній зв`язок між прізвищами « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_7 ». Вказує, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 26 Закону 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Таким чином відповідач-1 вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області № 88 від 21.09.2022 про відмову у призначенні пенсії прийняте із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області станом на дату розгляду справи відзиву на позовну заяву не надходило.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянинкою України, що підтверджується копією паспорта.

Позивач 14.09.2022 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 21.09.2022 № 88, яким відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування підстави відмови у рішенні зазначено наступне.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років.

Страховий стаж особи становить 20 років 05 місяців 21 день.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

- з 14.02.1993 по 01.12.1984 - 1984 (так зазначено у трудовій книжці) та з 03.04.1986 по 07.02.1989, оскільки записи трудової книжки НОМЕР_2 від 08.04.1998 (Дублікат) - не підтверджено довідкою з місця роботи, що порушує вимоги п. 5.3 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» № 162 від 20.06.1974 та № 58 від 29.07.1993;

- періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 від 21.07.1979, оскільки відсутній зв`язок між прізвищами, зокрема відсутнє свідоцтво про зміну прізвища « ОСОБА_4 » - « ОСОБА_5 » - « ОСОБА_6 » (мовою оригіналу);

- період навчання з 01.09.1977 по 12.07.1979 (свідоцтво № 23 від 30.07.1979), оскільки свідоцтво не завірено підписом голови кваліфікаційної комісії, а також відсутній зв`язок між прізвищами « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_7 ».

Додатковий коментар:

Заявницею надано свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 12.04.1990 та свідоцтво про шлюб НОМЕР_5 від 21.10.1994. Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 12.04.1995 простежується, що прізвище у шлюбі було « ОСОБА_6 » - прізвище після розірвання шлюбу « ОСОБА_6 », а відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 від 21.10.1994 після чергового одруження прізвище « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_7 ».

Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний спір суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Судом встановлено, що на момент звернення позивачка досягла 60-річного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відтак позивачці необхідно 29 років страхового стажу.

Спірними періодами у цій справі є зарахування до страхового стажу позивачки періодів з 21.07.1979 по 25.08.1980, з 20.04.1982 по 11.09.1982, з 14.02.1983 по 01.12.1984, з 03.09.1985 по 25.01.1986, з 03.04.1986 по 07.02.1989 та навчання з 01.09.1977 по 12.07.1979.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі Закон №1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку№637).

Аналізуючи нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд наголошує, що норми Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону №1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Водночас, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону №1788-XII).

При цьому суд звертає увагу на те, що положеннями Закону №1058 визначено, що підставою для призначення пенсії визначено виключно наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд враховує також те, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є, на переконання суду, виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

Пунктом 2.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженої Наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, що діяв до 29 липня 1993 року (надалі - Інструкція № 162) заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.10 Інструкції № 162 врегульовано, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по-батькові (повністю, без скорочень чи зміни імені та по-батькові на ініціали) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

У відповідності до пункту 2.11 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник власним підписом завіряє правильність внесення відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього проставляється печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (п. 8.1. Інструкції № 162).

Так, відповідно до пункту 18 Постанови Міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" відповідальність за організацію робіт щодо ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, закладу, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, закладу, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, які дають йому право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (реєстраційний номер у РСР 72366973).

Судом встановлено, що для призначення пенсії позивачкою подано відповідачу трудову книжку НОМЕР_3 від 21.007.1979 та дублікат трудової книжки НОМЕР_6 від 08.04.1998.

Так, в трудовій книжці позивачки НОМЕР_7 від 08.04.1998 зазначено як прізвище ОСОБА_6 , так і прізвище ОСОБА_7 , оскільки зміна її прізвища відбулась в результаті одруження з ОСОБА_3 , підтвердженням чого є копія свідоцтва про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_8 від 21.10.1994 II СП № 354152. Після одруження позивачка отримала прізвище « ОСОБА_7 ».

У трудовій книжці НОМЕР_8 від 21.07.1979 перед останнім прізвищем є « ОСОБА_6 », а згідно з свідоцтвом про одруження « ОСОБА_6 » змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Таким чином, судом не ставиться під сумнів ця обставина, що трудова книжка НОМЕР_8 від 21.07.1979 належить саме позивачці ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів того, що дані трудової книжки позивачки містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки, зокрема незміна прізвища позивачки з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_9 », не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивачки до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.

Судом встановлено, що записи про спірні періоди роботи позивачки з 21.07.1979 по 25.08.1980, з 20.04.1982 по 11.09.1982, з 14.02.1983 по 01.12.1984, з 03.09.1985 по 25.01.1986, з 03.04.1986 по 07.02.1989 є чіткими та містять записи про прийом на роботу, запис про звільнення та посилання на накази, при цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність рішення щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу вказаних періодів, а також того, що позивачка у спірний період роботи не працювала, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивачки періодів роботи з 21.07.1979 по 25.08.1980, з 20.04.1982 по 11.09.1982, з 14.02.1983 по 01.12.1984, з 03.09.1985 по 25.01.1986, з 03.04.1986 по 07.02.1989 є протиправною.

Щодо періоду навчання позивачки з 01.09.1977 по 12.07.1979, суд зазначає наступне.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку №637 встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підтвердження навчання позивачкою надано суду копію свідоцтва, виданого ОСОБА_2 про те, що вона з 1977 року по 1979 року навчалася в Казанському професійному торговому училищі. Вказана інформація також відповідає відомостям трудової книжки позивачки про період її навчання з 01.09.1977 по 20.07.1979 з посиланням на свідоцтво №23 від 12.07.1979 .

Крім цього суд враховує, що згідно з свідоцтвом про народження позивачки НОМЕР_9 її прізвище з народження було « ОСОБА_4 ».

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що період навчання Казанському торговому училищі з 01.09.1977 по 20.07.1979 має бути зарахований до страхового стажу позивачки, оскільки підтверджуються належними доказами.

Суд також відхиляє посилання відповідача на відсутність довідки з місця роботи, оскільки як заначено вище офіційним підтверджуючим документом процесів прийняття та звільнення з роботи працівника виступають не довідки з місця роботи, а саме трудова книжка із відповідними у ній записами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які стосуються визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 21.09.2022 за № 88 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком, а тому відповідні вимоги підлягають задоволенню.

Що ж до вимог позивачки про зобов`язання відповідача призначити їй пенсію за віком, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Як слідує із матеріалів справи, підтверджений відповідачем страховий стаж позивачки становить 20 років 5 місяців 21 день.

Таким чином, зарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи з 21.07.1979 по 25.08.1980, з 20.04.1982 по 11.09.1982, з 14.02.1983 по 01.12.1984, з 03.09.1985 по 25.01.1986, з 03.04.1986 по 07.02.1989, навчання у Казанському професійному торговому училищі з 01.09.1977 по 20.07.1979, свідчитиме про наявність у неї більш ніж 29 років страхового стажу, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком.

В той же час, визначаючись щодо дати з якої позивачці слід призначити пенсію, суд враховує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В даному випадку позивачка досягла пенсійного віку 24.08.2022, а за призначенням пенсії звернувся 14.09.2022, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, а також з метою захисту прав позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію починаючи з 25.08.2022, тобто з дня, наступного за днем досягнення позивачем пенсійного віку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивачки з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 21.09.2022 № 88 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79000, Львівська область, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 21.07.1979 по 25.08.1980, з 20.04.1982 по 11.09.1982, з 14.02.1983 по 01.12.1984, з 03.09.1985 по 25.01.1986, з 03.04.1986 по 07.02.1989 та період навчання в Казанському професійному торговому училищі з 01.09.1977 по 20.07.1979, згідно з записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 21.007.1979.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79000, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) призначити та виплачувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком, на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.08.2022.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 116А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан