Справа № 420/7962/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7962/23
УХВАЛА

12 квітня 2023 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису № 130200 про демонтаж тимчасової споруди виданий Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 24 лютого 2023 року.

Також, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 надано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису № 130200 про демонтаж тимчасової споруди виданий Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 24 лютого 2023 року.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що на момент винесення припису № 130200 від 24.02.2023 року ОСОБА_1 не є ні власником, ні користувачем тимчасових конструкцій, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Дані конструкції перебувають в розпорядженні іншого суб`єкта господарювання. При цьому, у разі задоволення позову відновити попередній стан тимчасових конструкцій у разі їх демонтажу буде неможливо, а отже відсутнім буде ефективний спосіб захисту прав позивача, адже визнання протиправним та скасування оскаржуваного припису не буде мати результату у разі демонтажу тимчасових конструкцій за час розгляду справи. Тобто, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача. ОСОБА_1 не може виконати припис, а будь-які дії вчинені з конструкцією, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , буде вважатися самоуправством.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 154 КАС України, заява позивача про забезпечення позову розглянута в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Верховний Суд в постанові від 29 вересня 2022 року по справі №640/24600/20 зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача. Самі ж заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Разом з тим, суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Так, предметом оскарження по даній справі є, зокрема, правомірність прийнятого Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради припису № 130200 від 24 лютого 2023 року про демонтаж тимчасової споруди.

При цьому, протиправність оскаржуваного рішення не є очевидною та підлягає доведенню в ході розгляду даної адміністративної справи, а тому, задоволення заяви про забезпечення позову у даному випадку буде вирішенням судом позовних вимог по суті та виходом за межі підстав для забезпечення позову, які передбачені ст. 151 КАС України.

Відповідно до п. 15.1 Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів вуличної торгівлі у м. Одесі №3961-VI, заходи з контролю за дотриманням фізичними та юридичними особами вимог, встановлених законодавством у сфері встановлення, розміщення та експлуатації ТС та елементів торгівлі, здійснюється уповноваженим органом в межах відповідно покладених на нього повноважень, завдань та функцій в порядку, встановленому цими Правилами.

Згідно з п. 15.4 Правил № 3961-VI за результатами проведених уповноваженим органом інвентаризації та/або обстеження, складається акт, у якому фіксуються виявлені порушення. За наслідками розгляду акту фіксації та доданих до нього матеріалів Уповноважений орган вправі здійснити наступні дії: звернутися до особи, якою допущено порушення встановленого порядку розміщення та експлуатації ТС та елементу торгівлі з приписом про усунення порушень у визначений уповноваженим органом термін; звернутись до особи, що порушує вимоги цих Правил з приписом про демонтаж протиправно розміщених ТС та елементів торгівлі; звертатись до інших органів, уповноважених здійснювати контроль за додержанням законодавства про благоустрій населених пунктів.

Згідно п. 15.6, п. 15.7 Правил № 3961-VI у разі невиконання або неналежного виконання власником (користувачем) тимчасової споруди припису про усунення порушень, Уповноважений орган готує проект рішення виконавчого комітету Одеської міської ради про демонтаж таких тимчасових споруд та виносить його на розгляд виконавчого комітету Одеської міської ради. У разі прийняття виконавчим комітетом Одеської міської ради рішення про демонтаж ТС на підставі такого рішення Уповноважений орган власними силами або силами залучених на договірних засадах суб`єктів господарювання здійснює демонтаж протиправно розміщених ТС в порядку, встановленому цими Правилами.

Таким чином, невиконання припису про демонтаж тимчасової споруди, само по собі не тягне за собою безпосереднього демонтажу такої тимчасової споруди.

В той же час, в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що станом на дату звернення до суду існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також того, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що матеріали справи не свідчать про наявність небезпеки заподіяння істотної шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150-154, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову від 11.04.2023 року (вхід. № 11410/23) у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя О.А. Левчук