Справа № 698/863/22
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/863/22
Провадження №2-а/698/2/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

за участю секретаря Гончар Т.О.,

представника позивача адвоката Слободянюка А.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Слободянюка А.І. звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6135671 від 07.11.2022, в якій просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6135671 від 07.11.2022, закрити провадження у справі, а також стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 520 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 13135 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 07.11.2022 року поліцейським було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6135671, за порушення п.12.4 ПДР, а саме: 07.11.2022 о 11 год 09 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Porsche Cayenne д.н.з. НОМЕР_1 за адресою с. Пирогівці траса 30 Стрий-Ізварене 28 км/год., рухався зі швидкістю 113 км/год. у населеному пункті Пирогівці АД М30 Стрий- Ізварене 287 км., де дозволяється рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI TC000682. Даною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень

Позивач не згідний з даною постановою, вважає її необґрунтованою та незаконною у зв`язку з тим, що відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, що стали підставою для винисення оскаржуваної постанови, також зазначив, що порушено процедуру розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а винисення оскаржуваної постанови відбулося не уповноваженою особою.

Ухвалою суду від 01.12.2022 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

Відповідач в своєму відзиві проти позову заперечував, вказуючи на безпідставність та необгронтованість позову, оскільки 30.10.2022 року на автомобільній дорозі М-30 Старий-Ізварино 287 км в населеному пункті с. Пирогівці екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20TruCam ІІ (серійний номер TC000682) було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм транспортного засобу Porsche Cayenne д.н.з. НОМЕР_1 , який рухвався із швидкістю 63 км/год., при дозволеній 50 км/год. в населеному пункті, при цьому перевищуючи дозволену швідкість руху на 38 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, в зв`язку з чим працівником поліції 07.11.2022 року винесено постанову відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Зазначає, що правопорушення зафіксовано на 287 км. в населеному пункті с. Переговці, який знаходиться на автомобільній дорозі М-30 Старий-Ізварино та простягається від 284 км+840 м до 287 км+544 м, що зафіксовано та підтверджено фото засобу вимірювальної техніки TruCam (серійний номер TC000682), яке надано суду. Посилання позивача на відсутність дорожнього знаку 5.70 відповідач просить не приймати до уваги, оскільки зазначений знак не має відношення до зазначеної ситуації, а дорожній знак 5.76, яким позначається ділянка дороги на якій може здійснюватися контроль за порушення ПДР за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів 31.10.2022 року не розміщувався, оскільки на вказаній ділянці дороги здійснювалася не автоматична фіксація швидкісного режиму.

На думку відповідача, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності містить докази вчиненого правопорушення, про що в ній є посилання на технічний засіб вимірювання швидкості. Розгляд справи проведено з дотриманням вимог ст. 222 КУпАП, уповноваженою особою Інспектором роти № 3 управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Завгороднім А.О., а клопотання позивача про передачу для розгляду справи за місцем проживання відхилино виходячи з вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП. Разом з тим, задоволено клопотання та перенесено розгляд справи на іншу дату для дотримання права водія скористатися правовою допомогою при розгляді справи, про що було повідомлено належним чином, проте водій 07.11.2022 року на розгляд справи не з`явився, що стало підставою для інспектора здійснити розгляд справи без присутності позивача відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Представник відповідача подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яке обґрунтоване тим, що позовна заява не містить складного правового аналізу, оскільки не є складною і не потребує глибокого вивчення правової бази та судової практики, а детальний опис виконаних робіт, а також витрати по часу та фінансові витрати занадто перебільшені та не відповідають дійсності. Тому, на думку відповідача, заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, їх обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Представник позивача адвокат Слободянюк А.І., 30.01.2023 року подав відповідь на відзив, відповідно до якого, просить суд відзив залишити без розгляду. У задоволенні клопотання про зменшення судових витрат відмовити. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 262 КАСУ судом забезпечено реалізацію права представника позивача на надання пояснень у справі. Так, представник позивача адвокат Слободянюк А.І. надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07.11.2022 року Інспектор роти № 3 управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП старший лейтенант поліції Завгородній А.О. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6135671, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Згідно змісту даної постанови, ОСОБА_1 31.10.2022 року о 11 год 09 хв. в с. Пирогівці АД М30 Стрий-Ізварене 287 км., керуючи транспортним засобом марки «Porsche Cayenne» реєстр. номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 113 км/год., де дозволяється рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 63 км/год. Швидкість руху вимірювалася TC000682, чим порушив п. 12.4 ПДР.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

За п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку із порушенням ним вимог п. 12.4 ПДР України, а саме за те, що позивач керуючи автомобілем «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 у населеному пункті Пирогівці АД М30 Стрий- Ізварене 287 км., де дозволяється рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год., рухався зі швидкістю 113 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 63 км/год.

Так, згідно п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною першою ст. 122 КУпАП, зокрема, встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, п.12.4 ПДР щодо перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів в населених пунктах більш як на двадцять кілометрів на годину.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, обвинувачення повинно бути конкретним і зрозумілим, а фактичні обставини чітко узгоджуватись із правовою кваліфікацією та сформульованим обвинуваченням, оскільки в іншому випадку право обвинуваченого знати, в чому він обвинувачується реалізується ним не у повній мірі.

Згідно приписів ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження правомірності дій відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано фото та відео запис засобу вимірювальної техніки TruCam (серійний номер TC000682) з якого вбачається, що 31.10.2022 року на АД М30 Стрий- Ізварене 287 км автомобіль «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 рухався із швидкістю 113 км/год., про вказаний пристрій заначено у постанові про адміністративне правопорушення.

З наданої таблиці організації дорожнього руху на початку та в кінці населеного пункту Пирогівці встановлено, що правопорушення зафіксовано на 287 км. в населеному пункті с. Переговці, який знаходиться на автомобільній дорозі М-30 Старий-Ізварино та простягається від 284 км+840 м до 287 км+544 м.

Згідно довідка несення служби № 525/41/18/2022 від 10.01.2023 року у відповідності до розтановки сил та засобів роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП з 07 год. 00 хв. 30.10.2022 р. до 19 год. 00 хв. 30.10.2022 р. та з 07 год. 00 хв. 07.11.2022 р. до 19 год. 00 хв. 07.11.2022 р. Інспектор роти № 3 Загородній А.О. залучався до служби у складі автопатруля в межах Хмельницької області для виконання повноважень передбачених ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до відеозапису наданого представником позивача, водієм ОСОБА_1 працівнику поліцію було заявлено клопотання про передачу адміністративних матеріалів для розгляду за місцем його проживання та перенесення дати розгляду з метою забезпечення права водія на отримання правової допомоги. У зв`язку з чим розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладено на 07.11.2022 року о 10 год. в Управлінні патрульної поліції м. Хмельницького, пров. Коцюбинського, 35/2, що підтверджується повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції.

Факт перевищення швидкості руху на 63 км/год. в населеному пункті с. Переговці автомобілем Porsche Cayenne д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 безаперечно підтверджується дослідженими доками.

Разом з тим, з урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що порушення позивачем вимог п. 12.4 ПДР, що полягає у перевищені дозволеної швидкості руху транспортних засобів у населених пунктрах де можливо рухатися із швидкістю не більше 50 км/год., не може бути кваліфіковане за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки в даному випадку наявний факт перевищення швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті на 63 км/год.

Приписами ч. 4 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Отже, наведені в оскаржуваній постанові фактичні обставини справи не узгоджуються із правовою кваліфікацією сформульованого обвинувачення.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то такі на думку суду не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Наданими відповідачем докази підтверджується те, що позивач перевищив швидкість руху транспортного засобу в населеному пункті на 63 км/год., тобто не дотримано вимоги підпункту 12.4 ПДР, тому відповідачем правомірно здійснено заходи реагування, проте помилково кваліфіковано дії позивача за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тоді як відповідальність за вчинене позивачем порушення встановлена частиною четвертою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ці обставини не дають можливості, скасувавши постанову, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача, оскільки невірна кваліфікація відповідачем виявленого правопорушення не свідчить про факт його відсутності та має наслідком повторний розгляд справи про адміністративне правопорушення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно пункту другого частини третьої статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

При цьому, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, оскільки встановлені інспектором поліції під час розгляду справи обставини щодо порушення позивачем вимог п. 12.4 ПДР суперечать здійсненій ним кваліфікації дій під час винесення оскаржуваної постанови, а чинні процесуальні норми не передбачають можливості їх перекваліфікації судом, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення слід скасувати і надіслати справу про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до Департаменту патрульної поліції, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час нового розгляду адміністративної справи, відповідач матиме можливість усунути ті недоліки своїх попередніх дій, які згадувалися судом раніше, та визначившись з ознаками адміністративного правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона), здійснивши належну правову кваліфікацію дій позивача, відповідачу з урахуванням всіх норм КУпАП, в тому числі положень ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення, слід прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Вирішуючи питання про стягнення відповідних судових витрат суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З наведеної норми вбачається, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 у справі №520/1849/19.

Судом встановлено, що 29.11.2021 між фізичною особою ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Слободянюк А.І. (Виконавець) укладено Договір № 38 про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до умов якого Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, що передбачені цим Договором, за надання якої сторони встановили розмір винагороди, яка визначена у додатковій угоді № 1 до данного договору.

Позивачем на підтвердження заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13135,00 грн. надано: копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 29.11.2021 № 38 та копію додаткової угоди № 1 від 29.11.2021, копію акта приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та понесених витрат від 18.11.2022, копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 18.11.2022 із зазначенням розміру коштів, що підлягають виплаті адвокату за надані послуги професійної правничої (правової) допомоги, копію довідки від 18.11.2022 року про те, що ОСОБА_1 оплатив послуги професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 13135,00 грн. адвокату Слободянюку А.І..

З акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 18.11.2022 вбачається, що Адвокатом надані Клієнту наступні послуги:

-надання усної консультації, з вивченням документів великої складності 1 дія 1200,00 грн.;

-попереднє ознайомлення з матеріалами наданими Клієнтом, пошук та аналіз судової практики, визначення судової перспективи захисту прав Клієнта 1 дія 2500.00 грн.;

-розробка стратегії юридичного захисту Клієнта 1 дія 1500 грн.;

-складання та подання до Катеринопільського районного суду Черкаської області позовної заяви (позовна заява на 28 аркушах, тобто великої складності) 1 докум. 5000,00 грн.;

-формування та копіювання додатків до позовної заяви 27 аркуш. 135,00 грн.;

-складання та подання до Катеринопільського районного суду Черкаської області заяви про участь представника позивача в судових засіданнях в режимі відеоконференції (заяви на 6 аркуш., тобто невеликої складності) 1 докум. 800,00 грн.;

-складання та подання до Катеринопільського районного суду Черкаської області відповіді на відзив відповідача 1 докум. 2000,00 грн..

Загальна сума, що підлягає оплаті Клієнтом на користь Адвоката становить - 13135,00 грн..

Проаналізувавши детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 18.11.2022, суд вважає, що такі види послуг адвоката, як: надання усної правової консультації з вивченням документів великої складності, попереднє ознайомлення з наданими матеріалами, пошук та аналіз судової практики, визначення судової перспективи захисту прав, формування та копіювання додатків до позовної заяви - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання та подання до суду позовної заяви.

Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані адвокатом, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за свою суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Крім того, судом критично сприймаються послуги адвоката про які зазначено у акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 18.11.2022р., щодо складання та подання до суду відповіді на відзив, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відзив на позовну заяву представником відповідача складений 11.01.2023р., тобто після надання такої послуги адвокатом.

Також, враховуючи посилання відповідача у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги щодо неспівмірності заявленої суми до відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу та дослідивши надані представником позивача документи, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених представником позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).

Отже, суд виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру за конкретних обставин справи вважає, що справедливою та реальною сумою, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу є 3500,00 грн..

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у сумі 520,00 грн., що підтверджується квитанцією ПриватБанку про вчинення платіжної операції від 18.11.2022 року.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, сума понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору та витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 3500,00 грн. підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Депатраменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 12, 72-77, 79, 90, 139, 143, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6135671 від 07.11.2022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, і надіслати справу на новий розгляд до Депатраменту патрульної поліції.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646, адреса місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 520 (п`ятсот двадцять) грн. 00 коп..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646, адреса місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп..

Копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко