Справа № 640/10029/22
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рибоволюка Василя Вікторовича про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 13.06.2022.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно оскаржуваної постанови від 13.06.2022 відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання постанови №761/34080/21 Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2021, яка набула чинності 22.10.2021, а тому, є такою, що не підлягає виконанню за строками давності, у зв`язку з тим, що вона не була звернена до виконання протягом трьох місяців. Окрім того, саму постанову про відкриття виконавчого провадження у встановленому Законом порядку не надіслано боржнику та, як наслідок не повідомлено належним чином про примусове виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва, що тягне за собою неможливість накладення арешту на кошти позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що несвоєчасне винесення постанови про відкриття виконавчого провадження обумовлене введенням на території Україні воєнного стану.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/34080/21 від 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Штраф має бути сплачений добровільно не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Зокрема, строк пред`явлення до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Постановами Київського апеляційного суду від 18.11.2021, 13.12.2021, 26.01.2022 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, визнавши причини пропуску неповажними, повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Позивачем до позовної заяви долучено копію постанови Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/34080/21 від 11 жовтня 2021 року з відміткою про набрання постановою законної сили - 22.10.2021.

Державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянуто заяву стягувача (УПП у м. Києві) про примусове виконання постанови №761/34080/21, прийнятої 11 жовтня 2021 року про стягнення з боржника на користь держави штрафу у розмірі 34 000,00 грн та постановою ВП НОМЕР_1 від 13.06.2022 відкрито виконавче провадження.

13.06.2022 державним виконавцем Рибоволюком В.В. винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП НОМЕР_1.

Вважаючи вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки пропущений встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.

Пунктом 1 частиною 1 статті 3 Закону № 1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За вимогами пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущений встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно частин першої та другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до частини першої статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

При цьому, у відповідності до вимог статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Як вбачається із копій матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_1, Шевченківським районним судом м. Києва на примірнику постанови від 11.10.2021 проставлено відмітку про набрання нею законної сили 26.01.2022.

Таким чином, з огляду на норми статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення та враховуючи, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2021 по справі №761/34080/21 про накладення адміністративного стягнення на позивача у виді штрафу у розмірі 34 000,00 грн мала бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня набрання законної сили даним рішенням, тобто з 26.01.2022.

Згідно кутового штампу органу державної виконавчої служби на заяві, вона отримана відповідачем 09.06.2022 за вх. №17750 та 13.06.2022 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження.

Проте, якщо навіть і прийняти вказану у примірнику постанови Шевченківським районним судом м. Києва дату набрання нею законної сили, то виконавчий документ пред`явлено до виконання поза межами тримісячного строку.

У такому випадку державний виконавець мав, згідно з вимогами пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», за якою виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущений встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, повернути виконавчий документ стягувачу.

Однак, в порушення зазначених норм, оспорюваною постановою відповідача НОМЕР_1 відкрито виконавче провадження на підставі постанови від 11.10.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у справі №761/34080/21.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру судових рішень постановами Київського апеляційного суду від 18.11.2021, 13.12.2021 та 26.01.2022 у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, визнавши причини пропуску неповажними, повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала.

До заяви про направлення належним чином засвідченої копії постанови №761/34080/21 відносно позивача за статтями 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині стягнення штрафу у розмірі 34 000,00 грн, Шевченківським районним судом м. Києва до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подані додатки на 5 аркушах, а саме, власне сама постанова суду першої інстанції, постанова Київського апеляційного суду від 26.01.2022.

Жодних доказів вчасного пред`явлення виконавчого документа до виконання відповідачем не надано, а матеріали виконавчого провадження не містять.

Таким чином, відповідач зобов`язаний був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки пропущений встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 є протиправними, тому постанова від 13.06.2022 підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що несвоєчасне винесення постанови про відкриття виконавчого провадження обумовлене введенням на території Україні воєнного стану та посилання на Розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ч.10-2 якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, оскільки дана норма чітко вказує про переривання строків, що визначенні саме Законом України «Про виконавче провадження», у той час, як в даній справі був пропущений строк встановлений ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 13.04.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Н.В. Аліменко

Л.В. Бєлова