Справа № 420/11941/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/11941/22
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного бюро розслідувань на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 420/11941/22 за позовом ОСОБА_1 до тимчасово виконуючої обов`язки начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідування Пономаренко Олени Володимирівни, Державного бюро розслідувань про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

29.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправними дії тимчасово виконуючої обов`язки начальника відділу органiзацiї прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Пономаренко Олени Володимирівни про відмову в наданні запитуваної інформації згідно запиту на інформацію ОСОБА_1 від 18.08.2022;

- зобов`язати Державне бюро розслідувань надати копію розрахунково-платіжної відомості керівника Управління внутрішнього контролю Чобітка Богдана Петровича за січень 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що відповідачем протиправно не надано запитуваної позивачем інформації. Також, ОСОБА_1 наголошував, що розрахунково-платіжні відомості не є інформацією з обмеженим доступом.

Згідно із поданим Державним бюро розслідувань до суду першої інстанції відзивом на позовну заяву, копії розрахунково-платіжної відомості керівника Управління внутрішнього контролю ОСОБА_2 за січень 2022 року є службовою інформацією, доступ до якої підлягає обмеженню. Також, відповідач наголошував, що запитувана позивачем інформація на дату подання запиту не була створеною, її необхідно було сформувати, що суперечить приписам Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, на думку суб`єкта владних повноважень, розголошення запитуваної ОСОБА_1 інформації може завдати шкоди інтересам не тільки конкретно визначеної особи, а й інтересам ДБР, як державного правоохоронного органу, та інтересам Держави. До того ж, позивачем не обґрунтовано, що запитувана інформація становить суспільний інтерес, а також не зазначено з якою метою та для яких цілей вона запитується. Також, відповідач акцентував увагу на поданні представником позивача значної кількості майже аналогічних за змістом позовів та прийнятті дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області рішення від 04.10.2022 щодо притягнення адвоката ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 9 місяців.

31.10.2022 позивачем до Одеського окружного адміністративного суду подано пояснення до відзиву, у яких зазначено, що в головного спеціаліста відділу представництва та судово-аналітичної роботи Управління правового забезпечення Державного бюро розслідувань Євгенії Чупринської не має повноважень діяти як самопредставник тимчасово виконуючої обов`язки начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідування ОСОБА_4 . Також, ОСОБА_1 вказував, що додані до відзиву документи засвідчені не належним чином. Решта доводів пояснень зводяться до протиправної відмови в наданні запитуваної інформації та фактично дублюють обґрунтування позовної заяви.

Відповідно до поданих Державним бюро розслідувань до окружного адміністративного суду письмових заперечень, відзив на позовну заяву подано належним представником з підтвердженими повноваженнями. Інша частина заперечень стосується того, що запитувана позивачем інформація не відноситься до публічної.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2022р. у справі №420/11941/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії тимчасово виконуючої обов`язки начальника вiддiлу органiзацiї прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Пономаренко Олени Володимирівни, вчинені 24.08.2022 по відмові у наданні запитуваної інформації згідно запиту на інформацію ОСОБА_1 від 18.08.2022.

Зобов`язано Державне бюро розслідувань надати копію розрахунково-платіжної відомості керівника Управління внутрішнього контролю ОСОБА_2 за січень 2022 року.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що запитувана позивачем у запиті від 18.08.2022 інформація не обмежена в доступі, оскільки не містить у сукупності, визначених ст.34 Конституції України, ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», вимог. Така інформація жодним чином не впливає на захист інтересів національної безпеки та територіальної цілісності держави, з огляду на те, що стосуються конкретного працівника органу державної влади, який отримує заробітну плату з Державного бюджету України. Крім того, окружний адміністративний суд акцентував увагу на тому, що у межах даних правовідносин не є спірним питання діяльності Державного бюро розслідувань та його працівників в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Державним бюро розслідувань подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідачем викладено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги суб`єкт владних повноважень зазначає, що ОСОБА_1 вводить суд в оману шляхом маніпулювання фактичними обставинами справи, стверджуючи про намагання отримати відомості про які в запиті не зазначалось. Зокрема, позивач намагається отримати первинний документ - розрахунково-платіжну відомість керівника Управління внутрішнього контролю Чобітка Б.П. за січень 2022 року, а не інформації про оплату праці. Решта доводів апеляційної скарги дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.31-42, а.с.115-128).

14.02.2023 Державним бюро розслідувань до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано додаткові пояснення, у яких скаржником акцентовано увагу на тому, що в умовах воєнного стану права можуть піддаватись певним обмеженням. Інша частина пояснень повторює обґрунтування відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги.

Згідно із поданими ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції поясненнями, наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 звернувся до Державного бюро розслідувань із запитом на інформацію від 18.08.2022, у якому просив надати йому копії розрахунково-платіжної відомості керівника Управління внутрішнього контролю Богдана Чобітка за січень 2022 року.

За наслідками розгляду вищеозначеного звернення Державним бюро розслідувань на ім`я ОСОБА_5 надіслано лист від 24.08.2022 №265ПІ/10-16-06-278/22, у якому зазначено, шо зважаючи на специфіку завдань, які виконує Державне бюро розслідувань, надання запитуваної інформації щодо працівників Державного бюро розслідувань може становити пряму загрозу їхньому життю та здоров`ю у зв`язку з високою ймовірністю вчинення стосовно них кримінальних правопорушень у випадку загрози тимчасової окупації. Про високий рівень існування такої загрози свідчить велика кількість кримінальних правопорушень, вчинених російськими військовослужбовцями, зафіксованих уповноваженими органами за період дії воєнного стану.

Також, у листі зазначено, що вказаний запит на інформацію не містить жодних відомостей про наявність ґрунтовних обставин, з якими законодавство пов`язує можливість поширення інформації, яка запитується. Крім того, у запиті на інформацію не вказано аргументів, що запитувана позивачем інформація становить суспільний інтерес, а також не обґрунтовано наміру, з яким позивач бажає отримати інформацію. Отже, шкода від оприлюднення такої інформації значною мірою переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Крім того, у листі повідомлено позивача, що грошове забезпечення та оплата праці працівників Державного бюро розслідувань врегульовані статтею 20 Закону України «Про Державне бюро розслідувань». Розрахунково-платіжна відомість працівника містить інформацію щодо його заробітної плати, а саме нарахувань за видами оплат та утримань податків та зборів за відповідний період.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 повідомлено, що підстав для надання запитуваної інформації немає.

Не погодившись із такою відповіддю Державного бюро розслідувань, викладеною в листі від 24.08.2022 №265ПІ/10-16-06-278/22, позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частинами 1, 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Згідно із статтею 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Відповідно до частин 6-8 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім випадків, визначених зазначеним Законом.

Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді.

Частинами 2, 3 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Персональні дані, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оформленій за формою, визначеною відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", не належать до інформації з обмеженим доступом, крім відомостей, визначених Законом України "Про запобігання корупції".

Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно із п.2 ч.2 ст.60 Закону України «Про запобігання корупції» не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом інформація про розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат з бюджету або за рахунок технічної або іншої допомоги в рамках реалізації в Україні програм (проектів) у сфері запобігання, протидії корупції особам, зазначеним у пункті 1, пунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, а також одержані цими особами за правочинами, які підлягають обов`язковій державній реєстрації, а також подарунки, які регулюються цим Законом.

Колегією суддів установлено, що в межах спірних правовідносин ОСОБА_1 запитував у розпорядника інформації копії розрахунково-платіжних відомостей керівника Управління внутрішнього контролю Богдана Чобітка за січень 2022 року.

Як з`ясовано апеляційним судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_2 є працівником ДБР, тобто особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави та отримує заробітну плату з Державного бюджету України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України зазначено, що перебування особи на посаді, пов`язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб`єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

Парламентська Асамблея Ради Європи у своїй Резолюції від 25.12.2008 року № 1165 (1998) вказала, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (пункт 6).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вказує, що перебуваючи на службі в Державному бюро розслідувань на ОСОБА_2 покладаються певні обмеження і обов`язки, які є запорукою утвердження довіри до такого суб`єкта владних повноважень.

Крім того, колегія суддів відмічає, що присвоєння певному документу грифу «для службового користування» та включення відповідного виду інформації до переліку відомостей, що становлять службову інформацію, саме по собі не є підставою для відмови у задоволенні запиту на інформацію та наданні запитуваної у ньому інформації, оскільки така підстава не передбачена частиною першою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

За наслідками офіційного з`ясування фактичних обставин справи апеляційним судом установлено, що запитувана ОСОБА_1 у запиті від 18.08.2022 інформація не обмежена в доступі, оскільки не містить у сукупності, визначених ст.34 Конституції України, ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», вимог.

Така інформація жодним чином не впливає на захист інтересів національної безпеки та територіальної цілісності держави, з огляду на те, що стосуються конкретного працівника органу державної влади, який отримує заробітну плату з Державного бюджету України.

Між тим, у межах даних правовідносин не є спірним питання діяльності Державного бюро розслідувань та його працівників в умовах воєнного стану, що власне нівелює відповідні доводи суб`єкта владних повноважень.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що запитувана позивачем інформація не є інформацією з обмеженим доступом.

Означене спростовує доводи відповідача та свідчить про правильність висновків суду першої інстанції стосовно того, що запитувані ОСОБА_1 копії розрахунково-платіжних відомостей керівника Управління внутрішнього контролю Богдана Чобітка за січень 2022 року не є інформацією з обмеженим доступом.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд уважає, що дії відповідача щодо ненадання запитуваної позивачем публічної інформації є протиправними, а тому судом першої інстанції цілком правомірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції уважає необгрунтованими доводи скаржника відносно того, що зважаючи на специфіку завдань, які виконує ДБР під час воєнного стану, оприлюднення запитуваної ОСОБА_1 інформації може становити пряму загрозу життю і здоров`ю працівників ДБР, оскільки розпорядником інформації не аргументовано, яким чином оприлюднення розрахунково-платіжних відомостей конкретного працівника ДБР може становити пряму загрозу життю і здоров`ю усіх працівників ДБР.

Колегією суддів також відхиляються твердження відповідача про те, що запит на інформацію ОСОБА_1 від 18.08.2022 не містить жодних відомостей про наявність ґрунтовних обставин з якими законодавство пов`язує можливість поширення інформації, так як відповідно до положень ч.2 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію без пояснення причини подання запиту.

Щодо посилань суб`єкта владних повноважень на те, що на час звернення ОСОБА_1 із запитом на інформацію розрахунково-платіжної відомості не існувало, апеляційний суд зазначає таке.

Розрахунково-платіжна відомість це відомість, призначена для ознайомлення працівника з нарахованими йому виплатами та здійсненими утриманнями.

Тобто, станом на дату звернення позивача із запитом від 18.08.2022 розпорядник інформації володів відомостями щодо усіх нарахувань та утримань виплаченої керівнику Управління внутрішнього контролю Богдану Чобітку заробітної плати за січень 2022 року.

Така інформація створена в процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків щодо виплати працівнику заробітної плати з Державного бюджету України.

Означене спростовує доводи скаржника про те, що запитувану позивачем інформаціє необхідно було створювати.

Крім того, ані Законом України «Про доступ до публічної інформації», ані Законом України «Про Державне бюро розслідувань» тощо не обмежено право громадян на отримання публічної інформації щодо отриманої працівниками з Державного бюджету України заробітної плати в контексті того, що ДБР є державним правоохоронним органом, на який покладено завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного бюро розслідувань залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 420/11941/22 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Крусян А.В.