Справа № 640/34557/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у листі від 31 серпня 2021 року №23016-22747/Г-02/8-2600/21 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 05 березня 2019 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення згідно з довідкою, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 липня 2021 року №6298 без обмеження максимального розміру пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року у розмірі 80% з урахуванням всіх складових грошового забезпечення згідно з довідкою, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 липня 2021 року №6298 без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у листі від 31 серпня 2021 року №23016-22747/Г-02/8-2600/21 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення згідно з довідкою, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 липня 2021 року №6298;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення згідно з довідкою, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 липня 2021 року №6298, з урахуванням проведених виплат;

- в задоволені решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 681,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині відмови в задоволені позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а саме не прийнято до уваги постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2009 року по справі №2а-1853.

Також зазначив, що відповідно до відзиву відповідача від 20 січня 2022 року розмір пенсії позивача становить 70% від грошового забезпечення, що судом першої інстанції не враховано.

Додатково наголосив, що з урахуванням інформації зазначеної у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 та соціальної підтримки від 23 липня 2021 року №6298 пенсія з 05 березня 2019 року складає 23203,40 грн., що значно перевищує обмеження відповідача встановлене у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до розрахунку на пенсію від квітня 2002 року ОСОБА_1 призначена пенсія з 11 квітня 2002 року в розмірі 74% грошового забезпечення.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з розрахунком пенсії за віком ОСОБА_1 станом на 05 травня 2008 року основний розмір пенсії становив 74% грошового забезпечення.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2009 року у справі №2а-1853 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено:

- визнано неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України щодо призначення ОСОБА_1 пенсії в розмірі 5193,25 грн.;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України провести нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2008 року з розміру грошового забезпечення відповідно до ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, надбавку за особливий характер служби в розмірі 80% від окладу грошового забезпечення згідно з Указом Президента України від 20 листопада 1996 року № 1106 "Про грошове забезпечення військовослужбовців Генеральної військової інспекції", інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, без обмеження максимального розміру пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України провести виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми пенсії з 01 січня 2008 року виходячи із здійсненого нового нарахування пенсії.

Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 станом на 02 березня 2011 року основний розмір пенсії становить 74% грошового забезпечення.

Згідно з перерахунком пенсії позивача за пенсійною справою ФА133235 станом на 16 квітня 2018 року основний розмір пенсії позивача становить 70% грошового забезпечення.

Позивач звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 27 липня 2021 року, якою просив на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 липня 2021 року №6298 про розмір грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 31 серпня 2021 року №23016-22747/Г-02/8-2600/21 повідомило позивача, що перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року проведено відповідно до ст. ст. 13, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на умовах, в порядку та розмірах передбачених постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2018 року №103. Зважаючи на рішення окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 відсутні правові підстави для проведення перерахунків пенсій, оскільки нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно з Законом, після дати набрання вказаним рішенням суду законної сили не приймалось. Відповідно до п. 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, подання заяв пенсіонерами для проведення перерахунків пенсій в зв`язку зі зміною грошового забезпечення не передбачено.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволені частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що пенсія позивача обмежується максимальним розміром. Крім того позивачем не надано доказів та не доведено порушення відповідачем його прав в частині зменшення відсоткового розміру пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, у частині другій цифри "90" замінено цифрами "80".

У подальшому Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року №1166-VII, який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, внесено зміни до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, у частині другій цифри "80" замінено цифрами "70".

Таким чином, з 01 квітня 2014 року положення ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо призначення військовослужбовцям пенсії від сум їх грошового забезпечення у розмірі не більше 80 відсотків заробітної плати втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до цієї статті Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні".

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підстави та порядок перерахунку раніше призначених пенсій регулює ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положення якої щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" змін не зазнавали.

Крім того, внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" зміни до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Таким чином, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 і згодом 70 процентів грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 04 лютого 2019 року, яке набрало законної сили 16 жовтня 2019 року, у зразковій справі №240/5401/18.

Як встановлено судом, згідно з розрахунком на пенсію від квітня 2002 року ОСОБА_1 призначена пенсія з 11 квітня 2002 року в розмірі 74% грошового забезпечення.

Згідно з розрахунком пенсії за віком ОСОБА_1 станом на 05 травня 2008 року основний розмір пенсії становив 74% грошового забезпечення.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції не враховано постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2009 року по справі №2а-1853, якою встановлено, що розмір його пенсії становить 80% грошового забезпечення.

Як вбачається зі змісту постанови Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2009 року у справі №2а-1853 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено:

- визнано неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України щодо призначення ОСОБА_1 пенсії в розмірі 5193,25 грн.;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України провести нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2008 року з розміру грошового забезпечення відповідно до ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, надбавку за особливий характер служби в розмірі 80% від окладу грошового забезпечення згідно з Указом Президента України від 20 листопада 1996 року № 1106 "Про грошове забезпечення військовослужбовців Генеральної військової інспекції", інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, без обмеження максимального розміру пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України провести виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми пенсії з 01 січня 2008 року виходячи із здійсненого нового нарахування пенсії.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені апелянтом доводи помилковими, оскільки Святошинським районним судом м. Києва в постанові від 11 грудня 2009 року по справі №2а-1853 не встановлено обставин призначення позивачу пенсії в розмірі 80 % грошового забезпечення, водночас зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України провести нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2008 року враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, надбавку за особливий характер служби в розмірі 80%.

Зазначені обставини також підтверджуються розрахунком пенсії за вислугу років ОСОБА_1 станом на 02 березня 2011 року, відповідно до якого основний розмір пенсії останнього становить 74% грошового забезпечення.

Отже враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 01 квітня 2019 року у розмірі 74% грошового забезпечення.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з 05 березня 2019 року без обмеження максимального розміру та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року без обмеження максимального розміру з урахуванням 100% суми підвищення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з перерахунком пенсії позивача за пенсійною справою ФА133235 станом на 16 квітня 2018 року основний розмір пенсії позивача становить 70% грошового забезпечення у розмірі 5239,50 грн., доплата до попереднього розміру пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 становить 4083,10 грн. Підсумок пенсії з надбавками - 9685,60 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що у зв`язку з скасуванням п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року обмеження щодо часткової виплати суми підвищення пенсії скасовано, а тому з 05 березня 2019 року пенсія позивача підлягає виплаті у розмірі 100% суми підвищення.

З метою перевірки зазначених апелянтом обставин Шостим апеляційний адміністративним судом ухвалою від 28 лютого 2023 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві копі матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 не підтверджується обставини застосування до позивача, станом на час звернення до суду, обмеження максимального розміру та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, яким встановлювалось, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Крім того позивачем на підтвердження зазначених в позовній заяві та апеляційній скарзі доводів, щодо обмеження максимального розміру пенсії та виплати перерахованої пенсії не в повному обсязі, жодних доказів надано не було.

Щодо доводів апелянта про те, що згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 та соціальної підтримки від 23 липня 2021 року №6298 пенсія позивача повинна становити 23203,40 грн., що перевищує обмеження встановлене відповідачем у розмірі десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність колегія суддів вважає зазначену вимогу передчасною, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних у вказаній частині.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року у розмірі 74% грошового забезпечення.

Прийняти у вказаній частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року у розмірі 74% грошового забезпечення.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку