Справа № 380/759/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/759/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Приватного підприємства «Б.М.В.» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках в сумі 146469,39 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області (Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Приватного підприємства «Б.М.В.» (Відповідач), в якому із урахуванням заяви від 27 березня 2023 року про уточнення позовних вимог просить:

- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;

- задовольнити позов Головного управління ДПС у Львівській області до Приватного підприємства «Б.М.В.» () та стягнути до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника в розмірі 146469,39 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за період здійснення господарської діяльності у Приватного підприємства «Б.М.В.» виник податковий борг перед бюджетом за платежем акцизний податок на пальне, який відповідно до довідки про заборгованість станом на 03 грудня 2020 року становить 148901,93 грн та складається з таких сум: 1) 354,39 грн штрафні санкції, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Ш» від 29 серпня 2018 року № , винесеного на підставі акта перевірки від 14 серпня 2018 року № 2271/4000/25238725 (дата виникнення боргу 14 вересня 2018 року); 2) 47547,54 грн штрафні санкції, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «ПС» від 13 травня 2019 року № , винесеного на підставі акта перевірки від 17 квітня 2019 року № 590/40.4/25238725 (дата виникнення боргу 30 квітня 2020 року); 3) 101000,00 грн штрафні санкції, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «ПС» від 14 серпня 2020 року № , винесеного на підставі акта перевірки від 25 червня 2020 року № 0714/13/18/РРО/25238725 (дата виникнення боргу 18 вересня 2020 року). Позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «ПС» від 13 травня 2019 року № відповідач оскаржив у судовому порядку. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.004847, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, у задоволенні позову відмовлено повністю. Вказує, що податковий орган виніс податкову вимогу форми «Ю» № 194421-54 від 17 липня 2020 року, яку надіслав на адресу платника податків. Позивач стверджує, що станом на сьогодні суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто, визнаються сумою податкового боргу. Оскільки платником податків не вживаються заходи щодо погашення наявної у нього заборгованості, просить стягнути її у судовому порядку.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, поданому 01 березня 2021 року (вх.№ 2020ел). Відповідач вказує, що сума 47547,54 грн не є податковим боргом; відповідач не отримував податкової вимоги. Сума 101000,00 грн не є податковим боргом; відповідачу до моменту ознайомлення з позовною заявою не було відомо про здійснення перевірки 25 червня 2020 року, існування акту податкової перевірки від 25 червня 2020 року, прийняття податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 14 серпня 2020 року. Відповідач не отримував вимоги про наявність податкового боргу. Додані позивачем докази надсилання такої не знаходять свого підтвердження. На офіційному сайті АТ «Укрпошта» інформація про поштове відправлення відсутня. Відповідач вживає заходів щодо оскарження правомірності винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 14 серпня 2020 року. Підсумовуючи вищенаведене, відповідач зазначає, що позивач не надав суду доказів існування у нього безспірної суми податкового зобов`язання та наявності податкового боргу.

З огляду на викладене просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав додаткові пояснення у справі (вх. № 36923 від 25 травня 2021 року), в яких зазначає, що Головне управління ДПС у Львівській області перевірило достовірність інформації щодо сплати податкового боргу по акцизному податку на пальне Приватним підприємством «Б.М.В.» відповідно до платіжних доручень від 17 травня 2021 року № AN 33904 на суму 354,39 грн та встановило, що кошти не зараховані у зв`язку зі сплатою податку на неіснуючий рахунок (2020 року). Тому твердження відповідача про відсутність податкового боргу по акцизному податку на пальне в розмірі 354,39 грн на дату подання позову та судового розгляду не відповідають дійсності. Також неможливо погодитися з твердженням позивача про недоведеність наявності податкового боргу, оскільки розрахунок податкового боргу наведено у позовній заяві, до якого додані документи, які підтверджують виникнення податкового боргу (податкові повідомлення-рішення, податкова вимога, картка ІКП). Докази погашення всієї суми податкового боргу станом на момент розгляду справи відповідачем не надано.

28 березня 2023 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про уточнення позовних вимог, яка мотивована тим, що Приватне підприємство «Б.М.В.» частково сплатило податковий борг у розмірі 354,39 грн по акцизному податку на пальне відповідно до платіжного доручення № В-11922130 від 17 червня 2021 року, відтак сума податкового боргу, заявлена до стягнення у межах цього позову, зменшилася. Окрім того, з урахуванням судового оскарження податкового повідомлення-рішення у справі № 1.380.2019.004847 податковий борг відповідача по акцизному податку на пальне зменшився з 47547,54 грн до 45469,39 грн. Станом на 02 березня 2023 року податковий борг відповідача у межах цього позову за період з 18 вересня 2018 року по 18 вересня 2020 року перед бюджетом становить 146469,75 грн та складається з акцизного податку на пальне: 45469,39 грн штрафна санкція, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 23 червня 2022 року № 5, винесеного згідно з підпунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та на підставі акта перевірки від 17 квітня 2019 року № 590/40.4/25238725 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 1.380.2019.004847 (дата виникнення боргу 16 серпня 2022 року); 101000,00 грн поновлено в поточному році, штрафна санкція, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «ПС» від 14 серпня 2020 року № по рішенню Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі № 380/4378/21 про підтвердження донараховних сум, винесеного на підставі акта перевірки від 25 червня 2020 року № 0714/13/18/РРО/25238725 (дата виникнення боргу 02 березня 2023 року).

З огляду на викладене просить суд винести рішення про стягнення з Приватного підприємства «Б.М.В.» () до бюджету коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, в розмірі 146469,39 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 22 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 03 березня 2021 року клопотання представника відповідача від 26 лютого 2021 року про розгляд справи у судовому засіданні за його участю задоволено та призначено у справі судове засідання.

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року клопотання представника відповідача від 24 березня 2021 року та клопотання представника позивача від 24 травня 2021 року про зупинення провадження у справі задоволено повністю. Провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовими рішеннями Львівського окружного адміністративного суду в адміністративних справах № 380/4378/21 та № 1.380.2019.004847.

Ухвалою суду від 22 лютого 2023 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 28 березня 2023 року, яка занесена в протокол судового засідання, заяву представника позивача про заміну сторони її правонаступником задоволено, замінено позивача у справі Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (код за ) на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (код за ЄДРПОУ ВП 43968090).

Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року, яка занесена в протокол судового засідання, у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено.

У судовому засіданні, яке відбулося 04 квітня 2023 року, суд заслухав усні пояснення представників позивача та відповідача, дослідив докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити.

У цьому ж судовому засіданні суд постановив прийняти рішення у строки, передбачені для справ, розгляд яких здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне підприємство «Б.М.В.» () зареєстроване як юридична особа з місцезнаходженням за адресою: вул. Промислова, 4, м. Жидачів, Львівська область, 81700.

Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Львівській області станом на 03 грудня 2020 року Приватне підприємство «Б.М.В.» має відкриті рахунки в установах банків.

Відповідно до довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області № 9490/9/13-01-13-01-12 від 08 грудня 2020 року станом на 03 грудня 2020 року у Приватного підприємства «Б.М.В.» наявна заборгованість за платежем акцизний податок на пальне у розмірі 148901,93 грн, яка складається з таких сум:

1) 354,39 грн штрафні санкції, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Ш» від 29 серпня 2018 року № , винесеного на підставі акта перевірки від 14 серпня 2018 року № 2271/4000/25238725 (дата виникнення боргу 14 вересня 2018 року);

2) 47547,54 грн штрафні санкції, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «ПС» від 13 травня 2019 року № , винесеного на підставі акта перевірки від 17 квітня 2019 року № 590/40.4/25238725 (дата виникнення боргу 30 квітня 2020 року);

3) 101000,00 грн штрафні санкції, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «ПС» від 14 серпня 2020 року № , винесеного на підставі акта перевірки від 25 червня 2020 року № 0714/13/18/РРО/25238725 (дата виникнення боргу 18 вересня 2020 року).

Податкові повідомлення-рішення від 13 травня 2019 року № та від 14 серпня 2020 року № позивач оскаржував в судовому порядку.

Що стосується судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 13 травня 2019 року № та його результатів суд встановив таке.

Правомірність винесення вказаного податкового-повідомлення-рішення була предметом судового оскарження у справі № 1.380.2019.004847.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року у справі № 1.380.2019.004847 у задоволенні позову Приватного підприємства «Б.М.В.» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 травня 2019 року № відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Б.М.В.» задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року в адміністративній справі № 1.380.2019.004847 скасовано. Позов Приватного підприємства «Б.М.В.» задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 13 травня 2019 року в частині штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 2078 (дві тисячі сімдесят вісім) грн 15 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

23 червня 2022 року Головне управління ДПС у Львівській області відповідно до підпункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, на підставі акта перевірки від 17 квітня 2019 року № 590/40.4/25238725 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 1.380.2019.004847 винесло податкове повідомлення-рішення форми «АН» № 5, яким визначило Приватному підприємству «Б.М.В.» загальну суму штрафу за платежем: акцизний податок з вироблених в Україні підакцизних товарів (пальне) у розмірі 45469,39 грн. Указане податкове повідомлення-рішення надіслане Приватному підприємству «Б.М.В.» рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу вул. Промислова, 4, м. Жидачів, Львівська область, 81700 (трек-номер відправлення 022).

Що стосується судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 14 серпня 2020 року № та його результатів суд встановив таке.

Правомірність винесення вказаного податкового-повідомлення-рішення була предметом судового оскарження у справі № 380/4378/21.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 380/4378/21 у задоволенні позову приватного підприємства «Б.М.В.» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 14 серпня 2020 року № відмовлено.

Відповідно до даних з комп`ютерної системи «Діловодство спеціалізованого суду» рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 380/4378/21 набрало законної сили 19 січня 2023 року.

Щодо суми податкового боргу в розмірі 354,39 грн, яка виникла відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Ш» від 29 серпня 2018 року № , то на момент розгляду цієї справи така сплачена відповідачем відповідно до платіжного доручення № В-11922130 від 17 червня 2021 року, що підтвердив представник відповідача в заяві про уточнення позовних вимог від 28 березня 2023 року.

Також суд встановив, що 17 липня 2020 року контролюючий орган виставив Приватному підприємству «Б.М.В.» податкову вимогу форми «Ю» № 194421-54 відповідно до якої станом на 14 липня 2019 року сума податкового боргу відповідача становить 47901,93 грн (штрафні (фінансові) санкції (штрафи). Указана податкова вимога рекомендованим листом з повідомленням про вручення надіслана Приватному підприємству «Б.М.В.» на адресу: пл. Свободи, 5/10, м. Жидачів, Львівська область, 81700.

Докази оскарження відповідачем податкової вимоги форми «Ю» № 194421-54 від 17 липня 2020 року в матеріалах справи відсутні.

Відомостей про сплату Приватним підприємством «Б.М.В.» податкового боргу в сумі 146469,39 грн матеріали справи не містять.

Уважаючи, що суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу, контролюючий орган звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

За змістом підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

У спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Як слідує з матеріалів справи податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Львівській області від 13 травня 2019 року № до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем акцизний податок на пальне у сумі 47547,54 грн; податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Львівській області від 14 серпня 2020 року № до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про патентування та регулювання обігу готівки у сумі 101000,00 грн.

Відповідно до абзаців першого, четвертого пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, у разі якщо податкове повідомлення-рішення контролюючого органу про визначення грошового зобов`язання оскаржено в судовому порядку, то таке грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. З дня набрання законної сили судовим рішенням грошове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, якщо таке за наслідками судового оскарження не скасоване судом стає узгодженим та підлягає сплаті у строк, визначений статтею 57 Податкового кодексу України.

Суд встановив, що податкові повідомлення-рішення від 13 травня 2019 року № та від 14 серпня 2020 року № позивач оскаржував в судовому порядку.

Що стосується судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 13 травня 2019 року № та його результатів суд встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року у справі № 1.380.2019.004847 у задоволенні позову Приватного підприємства «Б.М.В.» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 травня 2019 року № відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Б.М.В.» задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року в адміністративній справі № 1.380.2019.004847 скасовано. Позов Приватного підприємства «Б.М.В.» задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 13 травня 2019 року в частині штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 2078 (дві тисячі сімдесят вісім) грн 15 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до підпункту 60.1.5 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України передбачено, що у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року № 846 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254) затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Відповідно до вимог пункту 7 розділу ІІ цього Порядку якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку, наданої відповідними підрозділами контролюючого органу, до функцій яких належить розгляд скарг в адміністративному порядку та/або супроводження справ у судах, складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства.

На виконання вищевказаних положень законодавства 23 червня 2022 року Головне управління ДПС у Львівській області відповідно до підпункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, на підставі акта перевірки від 17 квітня 2019 року № 590/40.4/25238725 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 1.380.2019.004847 винесло податкове повідомлення-рішення форми «АН» № 5, яким визначило Приватному підприємству «Б.М.В.» загальну суму штрафу за платежем: акцизний податок з вироблених в Україні підакцизних товарів (пальне) у розмірі 45469,39 грн.

Що стосується судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 14 серпня 2020 року № та його результатів суд встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 380/4378/21 у задоволенні позову приватного підприємства «Б.М.В.» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 14 серпня 2020 року № відмовлено.

Відповідно до даних з комп`ютерної системи «Діловодство спеціалізованого суду» рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 380/4378/21 набрало законної сили 19 січня 2023 року.

Таким чином, з моменту набрання законної сили вказаними судовими рішеннями грошові зобов`язання, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 13 травня 2019 року № та від 14 серпня 2020 року № (з урахуванням результатів судового оскарження відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 1.380.2019.004847, за наслідками якого контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «АН» № 5 від 23 червня 2022 року, яке містить зменшену суму штрафної (фінансової) санкції (штрафу)), стали узгодженими та мали бути сплачені відповідачем у строки, передбачені статтею 57 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Оскільки грошові зобов`язання, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 13 травня 2019 року № та від 14 серпня 2020 року № (з урахуванням результатів судового оскарження відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 1.380.2019.004847, за наслідками якого контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «АН» № 5 від 23 червня 2022 року, яке містить зменшену суму штрафної (фінансової) санкції (штрафу)), стали узгодженими з моменту набрання законної сили вищевказаними судовими рішеннями та не були сплачені відповідачем у строки, передбачені статтею 57 Податкового кодексу України, такі грошові зобов`язання відповідно до норм підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є податковим боргом та до нього застосовуються наслідки, визначені у статті 59 Податкового кодексу України.

Також суд звертає увагу на те, що сума податкового боргу в розмірі 354,39 грн, яка виникла відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Ш» від 29 серпня 2018 року № , на момент розгляду цієї справи сплачена відповідачем відповідно до платіжного доручення № В-11922130 від 17 червня 2021 року, що підтвердив представник відповідача в заяві про уточнення позовних вимог від 28 березня 2023 року, а відтак така не є предметом стягнення у цій справі.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За змістом пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

Суд встановив, що на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України контролюючий орган 17 липня 2020 року виставив Приватному підприємству «Б.М.В.» податкову вимогу форми «Ю» № 194421-54, відповідно до якої станом на 14 липня 2019 року загальна сума податкового боргу відповідача становить 47901,93 грн (штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

Указана податкова вимога рекомендованим листом з повідомленням про вручення надіслана Приватному підприємству «Б.М.В.» на адресу: пл. Свободи, 5/10, м. Жидачів, Львівська область, 81700, однак конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернувся на адресу контролюючого органу.

Щодо адреси відповідача, на яку контролюючий орган надіслав податкову вимогу, суд зазначає таке.

За змістом пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент надіслання податкової вимоги) податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з приписами статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року № 610 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 року за № 902/30770) затверджено Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків.

Абзацами першим-третім пункту 7 розділу IV цього Порядку (в редакції, чинній на момент надіслання податкової вимоги) передбачено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Аналіз наведених норм права вказує, що податкова вимога повинна бути надіслана платнику податків юридичній особі за її місцезнаходженням (податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення або ж особисто вручена платнику податків чи його законному чи уповноваженому представникові. При цьому податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з приписами статті 45 Податкового кодексу України є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд встановив, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне підприємство «Б.М.В.» () станом на момент звернення позивача з цим позовом до суду (а.с.4-5) зареєстроване як юридична особа з місцезнаходженням за адресою: вул. Промислова, 4, м. Жидачів, Львівська область, 81700.

Водночас згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23 липня 2020 року адресою місцезнаходження Приватного підприємство «Б.М.В.» була пл. Свободи, 5/10, м. Жидачів, Львівська область, 81700.

Саме на таку адресу позивач й надіслав Приватному підприємству «Б.М.В.» рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу форми «Ю» № 194421-54 від 17 липня 2020 року (як і іншу поштову кореспонденцію за відповідний період, яка була отримана відповідачем за цією адресою (а.с.13, 15, 18)).

З наведеного слідує, що контролюючий орган дотримався вимог пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України щодо порядку надсилання податкової вимоги платнику податків, а саме надіслав таку рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням (податковою адресою) юридичної особи Приватного підприємства «Б.М.В.», яка була зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату її надіслання.

За таких обставин та з урахуванням вимог абзацу третього пункту 7 розділу IV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків податкова вимога № 194421-54 від 17 липня 2020 року вважається врученою відповідачу у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що Приватне підприємство «Б.М.В.» не отримувало податкову вимогу суд оцінює критично, оскільки, як зазначено вище, порядок надсилання податкової вимоги відповідачем дотримано.

У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Таким чином, обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема податкової вимоги у спосіб, визначений статтею 42 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок платника податків добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції від органів ДПС України.

При цьому варто відзначити, що жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 360/4692/19.

Доказів оскарження та скасування вищезазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Погашення податкового боргу платників податків регулюється главою 9 Податкового кодексу.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Зазначена норма встановлює послідовність стягнення податкового боргу платника податків за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі. Отже, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивачем дотримані вимоги пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, а відтак і дотримана встановлена Податковим кодексом України процедура, яка передує зверненню до суду із позовом про стягнення податкового боргу, а тому вимоги позивача про стягнення податкового боргу за рахунок грошових коштів на банківських рахунках платника податків, відповідають приписам чинного законодавства.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення контролюючим органом податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми податкового боргу, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості, яка є предметом розгляду цієї справи у розмірі, який становить 146469,39 грн.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим як зазначає Верховний Суд в постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 805/528/17-а (адміністративне провадження № К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Отже, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026) до Приватного підприємства «Б.М.В.» (вул. Промислова, 4, м. Жидачів, Львівська область, 81700) про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках в сумі 148901,93 грн задовольнити повністю.

Стягнути до бюджету з Приватного підприємства «Б.М.В.» (вул. Промислова, 4, м. Жидачів, Львівська область, 81700, ) кошти, які знаходяться на рахунках в банках, обслуговуючих такого платника податків, в розмірі 146469,39 грн.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 12 квітня 2023 року.

Суддя Клименко О.М.