Справа № 420/9122/22
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/9122/22

Суддя в суді І інстанції Харченко Ю.В. Рішення суду І інстанції ухвалено у м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року, у справі за позовом ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД» до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 313246 від 13 жовтня 2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що апелянтом не допущено порушень процедури прийняття оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 313246 від 13 жовтня 2021 року, так як для нього не передбачено обов`язку щодо повідомлення іноземного перевізника про час та місце розгляду справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту.

При цьому, на переконання апелянта, на позивача у межах спірних правовідносин правомірно накладено адміністративно-господарський штраф, так як ним вчинено порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 11 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме його водієм не надано під час перевірки реєстраційних листків режимів праці та відпочинку.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлення на рейдову перевірку співробітниками державного контролю та нагляду на вантажному транспорті складено акт проведення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 03 вересня 2021 року № 307407.

Проведеною перевіркою встановлено наступні порушення: водій відмовився від контролю, а саме надати доступ до тахографа для зчитування інформації з цифрового тахографа про роботи та відпочинок водія з 03 вересня 2021 року по 06 серпня 2021 року; відсутня картка водія ОСОБА_1 у другому слоті цифрового тахографу, чим порушено ч. 1 абз. 11 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

На підставі складеного акта перевірки начальником Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 13 жовтня 2021 року винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 313246, якою до ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД» застосовано штраф у розмірі 680,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятої постанови, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як контролюючим органом не доведено правомірності оскаржуваної постанови, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про автомобільний транспорт» визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про автомобільний транспорт», цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно абз. 11 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку,- штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно п. 1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567), цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно п. 20 Порядку № 1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно п. 21 Порядку № 1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Згідно п. 22 Порядку № 1567, у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Згідно п. 25 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Згідно п. 26 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно п. 27 Порядку № 1567, у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 313246 від 13 жовтня 2021 року.

В даному випадку, до позивача, як іноземного перевізника, застосовано спірний адміністративно-господарський штраф за наслідком вчинення порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 11 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Вказане порушення виявлено контролюючим органом під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом та зафіксовано в акті № 307407 від 03 вересня 2021 року.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у межах доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, одним із доводів апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень є те, що ним не допущено порушень процедури прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 313246 від 13 жовтня 2021 року.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом протиправно прийнято оскаржувану постанову за наслідком розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт без присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання та без повідомлення суб`єкта господарювання про розгляд такої справи.

Між тим, колегія суддів зазначає, що суд при розгляді даної категорії адміністративних справ зобов`язаний досліджувати обставини повідомлення автомобільного перевізника про час і місце розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а також перевіряти чи мав автомобільний перевізник можливість захистити належним чином свої права та надати докази на спростування висновків акту перевірки.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 21 березня 2018 року (справа № 813/5802/15).

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що процедура розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт визначена вищевикладеними положеннями Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567.

При цьому, в своїй апеляційній скарзі суб`єкт владних повноважень приходить до висновку, що Порядком № 1567 не передбачено обов`язку з повідомлення автомобільного перевізника (нерезидента) про час та місце розгляду його справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що зазначений висновок суб`єкта владних повноважень не підкріплений посиланнями на конкретні норми ЗУ «Про автомобільний транспорт» або Порядку № 1567.

З іншого боку, у відзиві на позовну заяву контролюючим органом зазначено, що ним не повідомлено автомобільного перевізника (нерезидента) про розгляд відповідної справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, так як керуючись положеннями п. 25 Порядку № 1567, за наслідком виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення, посадова особа в один день склала відповідний акт та прийняла оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час вчинення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 307407 складений 03 вересня 2021 року, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 313246 прийнята 13 жовтня 2021 року.

При цьому, відповідний акт та оскаржувана постанова складені різними посадовими особами контролюючого органу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин суб`єктом владних повноважень не застосовано скороченої процедури розгляду справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту відносно іноземного перевізника на місці його вчинення, що передбачена абз. 2 п. 25 Порядку № 307407.

З іншого боку, враховуючи факт винесення оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів керівником контролюючого органу більше ніж через місяць після складання акту перевірки автомобіля позивача, колегія суддів вважає, що при розгляді справи позивача контролюючим органом застосовано загальну процедуру розгляду справ про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту, яка передбачає необхідність присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання при її розгляді.

При цьому, колегія суддів зазначає, що положення п. 26 Порядку № 1567 передбачають загальний обов`язок для суб`єкта владних повноважень з повідомлення перевізників про розгляд їхніх справ, незалежно від країни походження таких перевізників.

Більш того, колегія суддів вважає помилковим висновок суб`єкта владних повноважень про те, що національні перевізники мають більше прав при розгляді справ про порушення у сфері автомобільного транспорту, у порівнянні з іноземними перевізниками, зокрема, в контексті наявності у них права на захист при розгляді їхньої справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, так як такий висновок містить ознаки непрямої дискримінації іноземних перевізників, яка прямо забороняється для суб`єктів владних повноважень положеннями ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючим органом порушено процедуру прийняття оскаржуваної постанови.

В свою чергу, іншим доводом апеляційної скарги є те, що на позивача у межах спірних правовідносин правомірно накладено адміністративно-господарський штраф, так як ним вчинено порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 11 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме його водієм не надано під час перевірки реєстраційних листків режимів праці та відпочинку.

Між тим, як зазначено вище, вказане порушення виявлено контролюючим органом під час перевірки дотримання вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом та зафіксовано в акті № 307407 від 03 вересня 2021 року.

В даному випадку, в зазначеному акті, а саме у графі де має міститись опис порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», встановлено факт управління транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку (з 06 серпня 2021 року по 03 вересня 2021 року), а також без картки водія до цифрового тахографу.

Крім того, контролюючим органом у відповідній графі також зазначено, що водії автомобіля відмовились надати доступ до тахографа для зчитування інформації про режим роботи та відпочинку водія за відповідний період.

З іншого боку, з аналізу абз. 11 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» вбачається, що згідно відповідної норми до автомобільного перевізника застосовуються адміністративно-господарські штрафи за вчинення одного з наступних порушень:

- управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів;

- управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень з вимкненими контрольними пристроями (тахографами);

- управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку.

В свою чергу, у якості фактичної підстави для притягнення позивача до відповідальності в оскаржуваній постанові зазначено про відсутність листка режиму праці та відпочинку водія за 31 серпня 2021 року.

Тобто, виділення в оскаржуваній постанові лише єдиного порушення свідчить про те, що решта зазначених в акті № 307407 від 03 вересня 2021 року порушень не покладалась в основу оскаржуваної постанови контролюючого органу.

Між тим, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 8 ст. 53 ЗУ «Про автомобільний транспорт», водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

При цьому, Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі Інструкція № 385).

Згідно п. 1.4 Інструкції № 385, тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно п. 3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом.

В свою чергу, згідно п. 1.4 Інструкції № 385, картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі.

В даному випадку, контролюючим органом в акті № 307407 від 03 вересня 2021 року встановлено, що в автомобіль товариства обладнаний цифровим тахографом.

В свою чергу, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що листки режиму праці та відпочинку водіїв (тахокарти) використовуються лише в транспортних засобах, обладнаних аналоговим тахографом.

З іншого боку, в транспортних засобах, обладнаних цифровим тахографом, водіями використовуються особисті картки з вбудованою мікросхемою.

Тому, під час перевірки автомобіля позивача, останній мав лише обов`язок роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія, а не надавати контролюючому органу реєстраційні листки режиму праці та відпочинку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на позивача протиправно накладено спірний адміністративно-господарський штраф через відсутність у нього листка режиму праці та відпочинку водія за 31 серпня 2021 року, так як він не міг та не мав обов`язок надавати такий листок контролюючому органу у межах спірних правовідносин.

З іншого боку, з метою прийняття обґрунтованого рішення у справі, тобто рішення, ухваленого судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне також зазначити наступне.

В даному випадку, попри зроблений колегією суддів висновок про дефектність та протиправність оскаржуваної постанови контролюючого органу, колегія суддів вважає за необхідне надати правову оцінку решті порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, встановлених в акті № 307407 від 03 вересня 2021 року, так як посилання на зазначений акт також визначено в оскаржуваній постанові у якості підстави її прийняття.

Між тим, з тексту акту № 307407 від 03 вересня 2021 року вбачається, що відповідне перевезення здійснювалось двома водіями позивача, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При цьому, з акту вбачається, що в одному із слотів цифрового тахографу, наявного в автомобілі позивача, була відсутня картка ОСОБА_1 .

Крім того, контролюючим органом зазначено, що водії позивача відмовились надати доступ контролюючому органу до цифрового тахографа, наявного в автомобілі позивача, для зчитування інформації про режим роботи та відпочинку водія (ім`я водія не зазначено).

З іншого боку, позивач зазначає, що спірне перевезення здійснювалось виключно водієм ОСОБА_2 , а тому лише картка зазначеного водія знаходилась в цифровому тахографі автомобіля під час його перевірки.

При цьому, згідно пояснень позивача, ОСОБА_1 не є водієм позивача та знаходився в кабіні його транспортного засобу виключно як пасажир.

Крім того, позивачем зазначається, що водієм ОСОБА_2 допущено посадову особу контролюючого органу до перевірки його транспортного засобу та надано останній роздруківку цифрового тахографа від 03 вересня 2021 року.

Отже, спірними у цій справі питаннями залишається наявність у ОСОБА_1 статусу водія у межах спірних правовідносин та надання (відмови у наданні) ОСОБА_2 інформації електронного тахографа автомобіля посадовій особі контролюючого органу.

Між тим, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, за приписами ст. 6 ЗУ «Про автомобільний транспорт», під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право, зокрема, використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі.

Наведене свідчить, що одним із доказів вчинення порушень під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) є, зокрема, відеозапис процесу перевірки автомобіля перевізника.

В даному випадку, посилання на існування відповідного відеозапису наявне в акті № 307407 від 03 вересня 2021 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що такий доказ в повній мірі мав дати відповідь на зазначені вище питання, а як наслідок підтвердити чи спростувати зазначені вище доводи сторін у справі.

Проте, контролюючим органом, всупереч покладеного на нього обов`язку щодо доведення правомірності свого рішення, не надано до суду відповідного доказу під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Між тим, колегія суддів зазначає, що один із принципів адміністративного судочинства, що закріплений у п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України, є офіційне з`ясування всіх обставин справи, який полягає в тому, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі стосовно виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що передбачено ч. 4 ст. 9 КАС України.

Тому, з метою встановлення усіх обставин справи, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року витребувано у контролюючого органу відповідний відеозапис.

Проте, згідно наданої контролюючим органом відповіді від 06 квітня 2023 року, такий відеозапис не зберігся у контролюючого органу.

Враховуючи викладена, колегія суддів вважає, що викладені в акті перевірки порушення не підтверджуються належними доказами.

В даному випадку, аналогічні правові висновки щодо наявності у контролюючого органу обов`язку довести правомірність своїх дій під час здійснення рейдової перевірки автомобільного перевізника відеозаписом такої перевірки викладено в постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року (справа № 620/19132/21).

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи та висновки суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи, достатніх для скасування його рішення, не допущено.

Тому, керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Єщенко О.В. Крусян А.В.