Справа № 420/19195/22
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/19195/22

Головуючий першої інстанції Іванов Е.А.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 01.02.2023р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27.12.2022р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати їй Державної соціальної допомоги особам з інвалідністю по догляду за дитиною з інвалідністю; зобов`язання нарахувати та виплатити їй Державну соціальну допомогу особам з інвалідністю по догляду за дитиною з інвалідністю з 22.10.1998р. по 23.05.2005р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.01.2023р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.161 КАС України, а саме у зв`язку з поданням особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду.

13.01.2023р. ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на ч.2 ст.12 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», яка не обмежується строком виплати.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.02.2023р., на підставі ч.2 ст.123 КАС України, визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду; повернуто позивачу позовну заяву, оскільки на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, а саме не подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законам.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору в даному випадку, зокрема, є бездіяльність з приводу нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною з інвалідністю; зобов`язання нарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю з 22.10.1998р. по 23.05.2005р.

Так, відповідно до ст.12 Закону України Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» суми державної соціальної допомоги, призначені, але не витребувані своєчасно одержувачем без поважних причин, виплачуються за минулий час не більш як за 12 місяців перед зверненням за її одержанням.

Суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, або через неможливість отримання цих сум особою з інвалідністю чи її офіційним представником з поважних причин (поважною причиною є перебування особи з інвалідністю на лікуванні, інші причини, які фізично унеможливлювали своєчасне витребування призначених сум державної соціальної допомоги, або інші об`єктивні обставини, коли особа з інвалідністю чи її батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники не могли звернутися за їх отриманням), виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. При цьому виплата державної соціальної допомоги за минулий час здійснюється виходячи із прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її виплати, з компенсацією за несвоєчасну її виплату.

Невиплату або відмову у виплаті державної соціальної допомоги за минулий час може бути оскаржено у судовому порядку відповідно до закону.

Тобто, наведені норми закону врегульовують питання виплати виключно вже нарахованих сум державної соціальної допомоги за минулий час, однак не виплачених з вини органів, які призначають або виплачують таку допомогу.

Водночас, позивачем оскаржується бездіяльність щодо нарахування та виплати доплати за доглядом за дитиною з інвалідністю з 22.10.1998р. по 23.05.2005р.

Однак, позивач із зазначеним позовом звернулася до суду лише 27.12.2022р., тобто з пропуском встановленого шестимісячного строку звернення до суду з позовною заявою.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час спливу строків звернення до суду.

Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Водночас, у заяві від 13.01.2023р. ОСОБА_1 зазначено факти, які не є непереборними обставинами, з підстав яких позивач не могла звернутись до суду з даним позовом в межах строку, встановленого КАС України.

Таким чином, будучи обізнаною про порушення своїх прав стосовно не нарахування та не виплати відповідної допомоги, позивач у встановлений законодавством строк до суду не звернулась, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від її волевиявлення та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом не надала, а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо повернення позовної заяви на підставі ч.2 ст.123 КАС України.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року про повернення позовної заяви, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Єщенко О.В. Яковлєв О.В.