Справа № 461/6857/22
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 461/6857/22 пров. № А/857/4266/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гудима Л.Я., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної митної служби України на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2022 року (головуючого судді Кротової О.Б., ухвалене у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Львів повний текст рішення 30.12.2022) у справі №461/6857/22 провадження №2-а/461/223/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Бориславський А.Л. в інтересах ОСОБА_1 19.12.2022 звернувся до суду з позовною заявою до Львівської митниці Державної митної служби України у якому просить скасувати постанову Львівської митниці від 22.11.2022 року у справі про порушення митних правил №1073/20900/22, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.471 МК України та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2022 року задоволено позов повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Львівська митниця Державної митної служби України подала апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміст листа митних органів Республіки Польща є недостатнім доказом доведення вини позивача у порушенні митних правил. Вважає, що вина позивача у вчиненні порушення митних правил повністю підтверджується належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача Зирянов О.Ю. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача Бориславський А.Л. проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.12.2021 року близько 07.17 год. через пункт пропуску «Шегині-Медика» м/п «Мостиська» Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «виїзд з України» смугою руху «зелений коридор» автомобіля марки «Volkswagen Tuareg», VIN код: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 та до митного контролю він подав контрольний талон для проходження транспортного засобу по «зеленому коридорі», паспорт громадянина для виїзду за кордон, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та заявив, що рухається без товарів і цінностей, які підлягають декларуванню.

Відповідно до листа митних органів Республіки Польща від 10.08.2022 №0201-IGM/541/749/2022/6JC, 28.12.2021 у пункту пропуску Медика під час митного контролю в багажі водія громадянина України ОСОБА_1 виявлено 14000 євро.

Постановою Львівської митниці від 22.11.2022 у справі про порушення митних правил №1073/20900/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 471 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмово декларування згідно з офіційним курсом НБУ на день вчинення правопорушення митних правил на суму 24655,68 грн.

Не погодившись із вказаною постановою позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про притягнення до відповідальності позивача повинна бути скасована з підстав недоведеності всіх складових адміністративного правопорушення на підставі належних та допустимих доказів.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 458 Митного кодексу України (далі - МК України), порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до статті 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (статті 10 КУпАП).

Відповідно до частини 1 статті 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в статті 280 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Щодо правильності правової кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за діяння, які вчинені у грудні 2021 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами розглядуваної справи підтверджується, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 471 МК України у виді штрафу розміром 24655,68 грн, про що 22.11.2022 посадовою особою Львівської митниці прийнято постанову в справі про порушення митних правил №1073/20900/22. Згідно цієї постанови фактичні дії ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил полягають в тому, що він 28.12.2021 вчинив переміщення через митний кордон України товарів із порушенням переміщення валютних цінностей без письмово декларування згідно з офіційним курсом НБУ на день вчинення правопорушення митних правил.

Колегія суддів враховує, що з 16.06.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил» від 16.02.2022 №2058-ІХ (далі Закон №2058-ІХ).

Законом №2058-ІХ у статтю 472 МК України внесено зміни і її чинна редакція виглядає так:

«Недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.».

Водночас, Законом №2058-ІХ змінена назва і зміст статті 471 МК України, яка приведена у відповідність із рішенням Конституційного Суду України від 21.07.2021 №3-р(ІІ)/2021, згідно з яким визнано неконституційним положення абзацу другого статті 471 МК України щодо конфіскації товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Так, статтю 471 МК України викладено в новій редакції:

« 1. Недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

2. Недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

3. Недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Примітка. Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»)».

Згідно з статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють відповідальність або посилюють адміністративну відповідальність, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Враховуючи суть змін, внесених Законом №2058-ІХ до Митного кодексу України, то такі не встановлюють відповідальність та не посилюють адміністративну відповідальність за дії, відповідальність за які була передбачена статтями 471 та 472 МК України в редакції 2012 року, а лише призводять до гуманізації санкцій вказаних норм. Тобто, вказані норми мають зворотну дію в часі.

Таким чином, у разі якщо правопорушення вчинено до набрання чинності Законом №2058-ІХ від 16.02.2022, а виявлено після 16.06.2022 - кваліфікація противоправного діяння та накладення стягнення має відбуватися згідно тих правових норм, які пом`якшують відповідальність за таке діяння.

Тобто, за діяння, яке було вчинено у грудні 2021 року і на той час кваліфікувалось за статтею 472 МК України (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), відповідальність станом на листопад 2022 року повинна наступати за відповідною частиною статті 471 МК України, яка пом`якшує відповідальність за таке діяння.

Частиною 1 статті 471 МК України (в редакції на час винесення спірної постанови митного органу) визначено, що недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

Таким чином, апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи відповідача про те, що спірною постановою митниці №1073/20900/22 від 22.11.2022 кваліфікація дій позивача ОСОБА_1 за частиною 1 статті 471 МК України здійснена вірно, а адміністративне стягнення у розмірі 20 відсотків переміщення валютних цінностей (на суму 4000 тис. євро за курсом НБУ станом на 28.12.2021 відповідає сумі 123278,40 грн.) застосовано в межах санкції цієї статті.

Отже, являються помилковими висновки суду першої інстанції про те, що оскаржена позивачем постанова відповідача являється протиправною по причині набрання змін, внесених Законом №2058-ІХ до Митного кодексу України.

Відносно питання щодо достатності і достовірності (належності і допустимості) доказів, які підтверджують вину позивача у вчиненні порушення митних правил, які вчинені, то колегія суддів зазначає наступне.

Як уже було вказано апеляційним судом вище, відповідно до частини 1 статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Крім цього, відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 73 КАС України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 76 КАС України).

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Також, колегія суддів враховує, що пунктами 8, 9 частини 1 статті 4 МК України визначено, що декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. Декларація митної вартості - документ встановленої форми, що подається декларантом і містить відомості щодо митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України чи стосовно яких змінюється митний режим.

Пункт 20 частини 1 статті 4 МК України встановлює, що митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Як вбачається із пункту 37 частини 1 статті 4 МК України перевізник - особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України, зокрема: для змішаного (комбінованого) перевезення - особа, яка використовує (експлуатує) транспортний засіб, що безпосередньо приводить у рух або перевозить розміщені на ньому інші транспортні засоби як активний транспортний засіб; для морського чи повітряного перевезення за договором чартеру (фрахтування) судна - особа, яка укладає договір і видає авіаційну вантажну накладну (Air Waybill) або коносамент (Bill of Lading) з метою безпосереднього перевезення товарів.

Відповідно до частини 3 статті 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 1 статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 8 статті 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною 1 статті 266 МК України встановлено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей. У випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до частин 4, 5, 6 статті 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою. Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Апеляційним судом у розглядуваній справі встановлено, що 28.12.2021 року близько 07.17 год. через пункт пропуску «Шегині-Медика» м/п «Мостиська» Львівської митниці було здійснено пропуск в напрямку «виїзд з України» смугою руху «зелений коридор» автомобіля марки «Volkswagen Tuareg», VIN код: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 та до митного контролю він подав контрольний талон для проходження транспортного засобу по «зеленому коридорі», паспорт громадянина для виїзду за кордон, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та заявив, що рухається без товарів і цінностей, які підлягають декларуванню, що підтверджується інформацією із АСМО «Інспектор».

Відповідно до листа митних органів Республіки Польща від 10.08.2022 №0201-IGM/541/749/2022/6JC, який отримано в офіційному порядку та в якому вказується, що 28.12.2021 у пункту пропуску Медика під час митного контролю транспортного засобу за реєстраційним номером НОМЕР_2 в багажі водія громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 ) було виявлено 14000 євро (аркуш справи 42), громадянин України ОСОБА_1 визнав свою вину і сплатив штраф у сумі 7000 злотих.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується наступними доказами: - витягом із АСМО «Інспектор» щодо факту пропуску на митну територію України в дату 28.12.2021 транспортного засобу марки «Volkswagen Tuareg», VIN код: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 ; - паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 ; - інформацією, що міститься у листі митних органів Республіки Польща від 10.08.2022 №0201-IGM/541/749/2022/6JC.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Згідно із статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної митної служби України задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2022 року у справі №461/6857/22 провадження №2-а/461/223/22 скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 10.04.2023