Справа № 160/1676/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2023 року Справа № 160/1676/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному провадженні (письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області щодо незарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 28.09.1977 року по 09.08.1982 року на Тернопільській інспекційній дільниці Міністерства меліорації та рибного господарства УРСР та відмови у кратному обчисленні стажу за періоди роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі;
- зобов`язати ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до загального страхового стажу періоди роботи з 28.09.1977 року по 09.08.1982 року на Тернопільській інспекційній дільниці Міністерства меліорації та рибного господарства УРСР та відмови у кратному обчисленні стажу за періоди роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за періоди з 21.09.1982 01.07.1985, з 24.04.1987 05.09.1987, з 25.07.1988 15.05.1989,16.05.1989 01.01.1991 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік фактичної роботи за один рік шість місяців та провести перерахунок і виплату недоотриманих грошових коштів, визначених за результатами перерахунку пенсії (з урахуванням виплачених сум) з дня поставлення на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та призначення пенсії за віком.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй було відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 28.09.1977 року по 09.08.1982 року, оскільки трудова книжка має недоліки, а саме: виправлення у номері наказу. Позивач зауважила, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, що неодноразова підтверджував Верховний Суд. Крім цього позивач зауважує, що їй протиправно не враховано період роботи на Крайній Півночі за періоди з 21.09.1982 01.07.1985, з 24.04.1987 05.09.1987, з 25.07.1988 15.05.1989, з 16.05.1989 01.01.1991 у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців роботи. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, а права позивача мають бути відновлені.
Ухвалою суду від 06.02.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
10.04.2023 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. В обгрунтування заперечень, представник відповідача зазначив, що позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 19.04.2007 року. До страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи згідно записів трудової книжки, крім періоду з 28.09.1977 по 09.08.1982 (запис 3-5 трудової книжки), оскільки запис про прийом на роботу до Тернопільської інспекційної дільниці Міністерства меліорації та рибного господарства УРСР здійснено з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок (наявне виправлення в номері наказу). До стажу роботи в даній установі зараховано період з 20.12.1979 по 09.08.1982 (з дати переведення на посаду старшого техніка по дату звільнення з роботи, запис 4-5 трудової книжки). Стосовно пільгового обчислення стажу роботи представником відповідача повідомлено, що відповідними доказами може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період. Наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності. Отже враховуючи вищевикладене зарахувати періоди роботи з 21.09.1982 по 01.07.1985, з 24.04.1987 по 05.09.1987, з 25.07.1988 по 15.05.1989, з 16.05.1989 по 01.01.1991 з розрахунку 1 рік за 1 рік та 6 місяців та зробити перерахунок пенсії з дати призначення в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відсутні законні підстави. Крім того, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до трудової книжки працювала:
- запис № 1 та 2 - з 26.08.1974 по 29.09.1977 року на посаді прачки у Тернопілській обласній психоневрологічній лікарні;
- запис № 3 - 28.09.1977 року - зарахована на посаду техніка Тернопільської інспекційної дільниці Міністерства меліорації та рибного господарства УРСР;
- запис № 4 та № 5 - 20.12.1979 року - переведена на посаду старшого техніка Тернопільської інспекційної дільниці Міністерства меліорації та рибного господарства УРСР, де перебувала на посаді до 09.08.1982 року;
- запис № 6 та № 7 з 21.09.1982 року по 01.07.1985 року - перебувала на посаді страхового агента в Ульканівській інспекції по догляду за дітьми дошкільного віку;
- запис № 8 24.04.1987 року - прийнята сторожем управління Будівельно-монтажного управління «Азейбарджанстрой»;
- запис № 9 05.08.1987 року - переведена на посаду токсировщика в ОГМ;
- запис № 10 та № 11 - з 25.07.1988 року по 15.05.1989 року - переведена вихователем в дитячий сад «Гюняш»;
- запис № 12 16.05.1989 року - прийнята вихователем у ясла-садок № 65 управління Байкальсько-амурської залізної дороги с.Ангоя;
- запис №13 - 14.09.1992 року - переведена на посаду прачки;
- запис №14 - 17.12.1992 року - за результатами атестації отримано другий розряд;
- запис №15 - 19.07.1993 року - звільнена по догляду за дитиною до 14 років;
- запис №16 та №17 з 10.11.1995 року по 26.03.1996 року - сторож виробничо-будівельного участку с.Ангоя Дистанція цивільних споруд Северобайкальського відділу БАМ;
- запис №18 та №19 з 29.12.1999 року по 31.08.2000 року - лаборант кафедри спортивної медицини, лікувальної фізкультури, фізвиховання та валеології Дніпропетровської державної медичної академії;
- запис №20 та №21 з 01.07.2002 року по 02.09.2002 року - завгосп дошкільного закладу № 181;
- запис №22 та №23 з 18.11.2009 року по 26.05.2010 року - сторож ремонтно-будівельного управління міського Комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт».
З 2007 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
11.11.2022 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з питання зарахування до її страхового стажу усі періоди роботи згідно з трудовою книжкою та періоду роботи в місцевості, прирівняної до району Крайньої Півночі на пільгових умовах.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.
Відповідач посилається на те, що не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 28.09.1977 по 09.08.1982 року (запис 3-5 трудової книжки), оскільки запис про прийом на роботу до Тернопільської інспекційної дільниці Міністерства меліорації та рибного господарства УРСР здійснено з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок (наявне виправленні в номері наказу).
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 2.4. Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Аналогічні норми були закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 (далі - Інструкція №162), яка діяла під час оформлення спірного запису в трудовій книжці позивача.
Так, пунктом 1.1. Інструкції №162 було передбачено (мовою оригіналу):
«Трудовая книжка является основным документом о трудовой деятельности рабочих и служащих. Трудовые книжки ведутся на всех рабочих и служащих государственных, кооперативных и общественных предприятий, учреждений и организаций*, проработавших свыше 5 дней, в том числе на сезонных и временных работников, а также на нештатных работников при условии, если они подлежат государственному социальному страхованию.».
Пунктами 2.1-2.3 Інструкції №162 було визначено (мовою оригіналу):
« 2.1. Заполнение трудовых книжек и вкладышей к ним производится на языке союзной, автономной республики, автономной области, автономного округа, на территории которых расположено данное предприятие, учреждение, организация, и на официальном языке СССР.
2.2. Заполнение трудовой книжки впервые производится администрацией предприятия в присутствии работника не позднее недельного срока со дня приема на работу.
В трудовую книжку вносятся: … сведения о работе: прием на работу, перевод на другую постоянную работу, увольнение;…
2.3. Все записи в трудовой книжке о приеме на работу, переводе на другую постоянную работу или увольнении, а также о награждениях и поощрениях вносятся администрацией предприятия после издания приказа (распоряжения), но не позднее недельного срока, а при увольнении - в день увольнения и должны точно соответствовать тексту приказа (распоряжения).».
Суд зазначає, що обов`язок належного оформлення записів у трудові книжці покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд зазначає, що позивач надала належний пакет документів на підтвердження трудової діяльності; відповідачем відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 28.09.1977 по 09.08.1982 року (запис 3-5 трудової книжки) за формальних обставин.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо незарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 28.09.1977 року по 09.08.1982 року на Тернопільській інспекційній дільниці Міністерства меліорації та рибного господарства УРСР.
Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.
Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.
З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані: або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 червня 2018 року у справі № 173/637/17, від 3 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 554/1723/17 та від 21 серпня 2019 року у справі № 750/1717/16-а.
Відмовляючи у пільговому обчисленні періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі, відповідач виходив з того, що в пенсійній справі позивача відсутні документи, підтверджуючі право на вищевказані пільги (договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги).
Трудовою книжкою ОСОБА_1 підтверджено та не заперечувалось представником відповідача, що позивач працювала в місцевості, прирівняної до району Крайньої Півночі в періоди: 21.09.1982 01.07.1985, 24.04.1987 05.09.1987, 25.07.1988 15.05.1989, 16.05.1989 01.01.1991 року.
Таким чином, зазначені періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягають кратному обчисленні з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо обчислення періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі в одинарному розмірі при призначенні пенсії.
Враховуючи зазначене, належним способом захисту порушеного права є проведення перерахунку і виплати пенсії з дня призначення позивачу пенсії за віком.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 , є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню на користь позивача в сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 28.09.1977 року по 09.08.1982 року на Тернопільській інспекційній дільниці Міністерства меліорації та рибного господарства УРСР та нездійсненні кратного обчислення стажу за періоди роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі: з 21.09.1982 01.07.1985, з 24.04.1987 05.09.1987, з 25.07.1988 15.05.1989,16.05.1989 01.01.1991.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 28.09.1977 року по 09.08.1982 року на Тернопільській інспекційній дільниці Міністерства меліорації та рибного господарства УРСР та здійснити у кратному обчисленні стаж за періоди роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за періоди: 21.09.1982 01.07.1985, 24.04.1987 05.09.1987, 25.07.1988 15.05.1989, 16.05.1989 01.01.1991 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців та провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з дня призначення пенсії за віком, з урахуванням виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар