Справа № 340/478/23
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/478/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (вул. Центральна, 59, с. Велика Виска, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, 26241,)

про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника адвоката Загороднього І.В., звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1) скасувати пункт 10 рішення Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 23 грудня 2021 року № 440 «Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок»;

2) зобов`язати Мар`янівську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області після скасування (припинення) воєнного стану повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 01 жовтня 2021 року (вхідний № 183 від 01 жовтня 2021 року);

3) зобов`язати Мар`янівську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області після скасування (припинення) воєнного стану надати дозвіл ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром 2,0000 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:000:9505, розташованої на території Мар`янівської територіальної громади (колишньої Великовисківської сільської ради Маловисківського району) Кіровоградської області, відповідно до поданого ОСОБА_1 клопотання від 01 жовтня 2021 року (вхідний № 183 від 01 жовтня 2021 року).

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Зазначає, що позивачем надано необхідний пакет документів (копія паспорту та ідентифікаційного коду, копія згоди землекористувачам, викопіювання бажаного місяця розташування земельної ділянки, копія довіреності представника). Проте, 23 грудня 2021 року відповідачем прийнято рішення № 440 «Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», пунктом 8 якого відмовлено у задоволенні клопотання позивача з тих підстав, що до заяви не додано погодження землекористувача, що передбачено частиною 6 статті 118 ЗК України. Вважає що відповідач порушив його права, а тому звернувся до суду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, прийнято рішення здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам порядок та строк для виконання процесуальних дій (а.с. 34).

Відповідач за змістом відзиву на позовну заяву, позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на правомірність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного рішення відповідача. В обґрунтування вказує, що бажана позивачем земельна ділянка на підставі договору оренди від 07.12.2012 перебуває у власності та використовується ОСОБА_2 (а.с. 41-50).

Представником позивача надано відповідь на відзив, за змістом якої позивач не згоден з доводами відповідача та наполягає, що до зави від 01 жовтня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства було надано достатній перелік документів, оформлений відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу, а тому рішення про відмову в наданні такого дозволу є протиправним (а.с.51-57).

Представником відповідача надані заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує на пропуск позивачем строку на звернення до суду, на підставі цього, просить повернути такий позов без розгляду (а.с.58-61).

Крім того 29.03.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд звертає увагу сторін, що питання дотримання строку звернення з даним позовом до суду вирішувалось суддею під час відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

За інформацією, наведеною відповідачем у відзиві, земельна ділянка комунальної власності з кадастровим номером :02:000:9505, що розташована на території Мар`янівської територіальної громади, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність якої позивач просить дозвіл, перебуває у власності відповідача та використовується ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 07.12.2012, а тому не може бути передана у користування іншій особі.

Судом встановлено, що 01.10.2021 позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :02:000:9505, землекористувачем якої надано нотаріальну завірену згоду (а.с.18). До вказаної заяви додані копії паспорта, ідентифікаційного коду, копія згоди землекористувача, графічні матеріали земельної ділянки, копія довіреності.

За результатами розгляду зави, на тринадцятій сесії восьмого скликання Мар`янівською сільською радою 23.12.2021 року прийнято рішення №440 «Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким відповідно до пункту 10 відмовлено ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з тим, що до заяви не подано погодження землекористувача, що передбачене частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України (а.с.31-32).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України).

Статтею 3 ЗК встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, пунктом «б» частини 1 статті 81 ЗК громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частини 3 статті 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені у статті 121 Земельного кодексу України. Так, відповідно до пункту б частини 1 цієї статті громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 1 статті 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі по тексту - Закон №280/97-ВР) визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (частина 2 статті 2 Закону №280/97-ВР).

У розумінні частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (стаття 25 Закону №280/97-ВР).

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відтак, до повноважень відповідача належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок у власність або користування у порядку, передбачених статтями 118, 123 ЗК України.

Частинами 1, 5 статті 46 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради та скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету (частини 1, 4 статті 47 Закону №280/97-ВР).

За дорученням ради або за власною ініціативою постійні комісії попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

З аналізу положень Земельного кодексу України слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Водночас, суд зазначає, що положення статті 118 Земельного кодексу України кореспондуються з положеннями частини 5 статті 116 Земельного кодексу України, яка передбачає, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

В ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що земельна ділянка загальною площею 15.2411 га, кадастровий номер :02:000:9505, розташована за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, Великовисківська сільська рада, перебуває в користуванні на умовах договору оренди земельної ділянки від 07.12.2012 б/н, гр. ОСОБА_2 , строком дії до 27.02.2024. Власником цієї земельної ділянки є Мар`янівська сільська рада. (а.с.71-73).

Позивачем до заяви про надання дозволу було долучено нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 від 01.10.2021 року про згоду на вилучення на користь ряду осіб, в т.ч. і ОСОБА_1 , земельної ділянки в розмірі 2,0 га із масиву земельної ділянки загальною площею 15,2411 га, кадастровий номер :02:000:9505, яка знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, Великовисківська сільська рада, власником якої є Мар`янівська сільська рада та яка перебуває в користуванні на умовах договору оренди земельної ділянки від 07.12.2012 (а.с.21).

Пунктом «а» частини 1 статті 141 ЗК передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Частинами 3, 4 статті 142 ЗК передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Відповідно до частин 2, 3 статті 31 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-XIV, договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відтак, погодження землекористувача на припинення права користування земельною ділянкою є лише одним з етапів визначеної Земельним кодексом України процедури вилучення земельної ділянки, яка передбачена статті 149 ЗУ.

При цьому суд зазначає, що Земельний кодекс України не передбачає права органу державної влади, до компетенції якого належить право розпорядження земельними ділянками, розпоряджатись земельною ділянкою до її вилучення у землекористувача лише на підставі наданого землекористувачем погодження на вилучення такої земельної ділянки.

Тобто припинення права користування орендованою земельною ділянкою не настає автоматично в силу добровільної відмови від права користування нею. Добровільна відмова є лише підставою для розірвання договору оренди та прийняття власником рішення про припинення права користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі №816/1331/17, від 12 червня 2020 року у справі №480/303/19, від 16 лютого 2023 року у справі №480/1610/21, від 07 березня 2023 року у справі №480/1612/21.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №817/1911/17, в якій Верховним Судом, зокрема, зазначено, що оскільки ЗК України встановлює загальний порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування із земель державної і комунальної власності, у тому числі і для ведення фермерського господарства, то в такому ж загальному порядку, передбаченому ЗК України, члени фермерського господарства можуть отримати безоплатно у власність із земель державної або комунальної власності земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю). При цьому має враховуватися норма, згідно з якою земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. На підставі викладеного, Верховний Суд у цій справі дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав для надання позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що звернення позивача з позовом щодо зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної у графічних матеріалах земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9505, із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Мар`янівської територіальної громади, яка перебуває в користуванні гр. ОСОБА_2 згідно договору оренди від 07.12.2012р., до припинення такого договору та повернення земельної ділянки власнику є передчасним.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Натомість, позивачем доказів припинення договору оренди від 07.12.2012р. земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9505 суду не надано.

Відповідно до частини 1 та 5 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено належними доказами правомірність своїх вимог, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем. Натомість відповідачем не надано доказів понесення судових витрат у даній справі.

Керуючись статтями 77-79, 90, 132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Судові витрати вважати фактично понесеними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО