Справа № 520/7989/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 квітня 2023 року Справа № 520/7989/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Білова О.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (пров. Інженерний, буд. 7, м. Харків, 61166, ) про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України , в якому просить суд:

- скасувати Наказ начальника Східного регіонального управління ДПС України від 18.05.2022 № 141-ОС;

- зобов`язати Східне регіональне управління ДПС України поновити ОСОБА_1 на роботі.

Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суддя дійшла висновку про те, що адміністративний позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий без дотримання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 КАС України, виходячи з наступного.

Позивачкою до позовної заяви додано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначено, що 26.03.2023 Позивачка отримала на свою електронну пошту лист, у якому містилася позовна заява Східного регіонального управління ДПС України до ОСОБА_1 як фізичної особи. З тексту позовної заяви ОСОБА_1 дізналася, що наказом начальника Східного регіонального управління ДПС України від 18.05.2022 №141-ОС з нею припинено (розірвано) контракт, звільнено у запас з військової служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-ХІІ. Оскаржуваний Наказ №141-ОС від 18.05.2022 позивач не отримувала. Відразу після цього позивач звернулася за правовою допомогою та 27.03.2023 на адресу Східного регіонального управління ДПС України було направлено адвокатський запит з метою з`ясування, перевірки та отримання інформації: чи дійсно ОСОБА_1 звільнена: на підставі якого документу, чи направлявся такий документ ОСОБА_1 03.04.2023 надійшла відповідь на адвокатський запит від Східного регіонального управління ДПС України, з якої і встановлені обставини, що викладені у позовній заяві. Позивачка вважає, що з 03.04.2023 потрібно відраховувати строк на оскарження наказу №141-ОС від 18.05.2022, а тому відповідний строк не пропущений. Просила суд у разі встановлення судом пропуску такого строку вважати його пропущеним з поважних причин.

Розглядаючи зазначене клопотання, суддя виходить з такого.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строки звернення до суду із адміністративним позовом.

Відповідно до частин 1,2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивачка зазначає в позові, що з 18.03.2022 перебуває за межами території України, що підтверджується відповідною відміткою у закордонному паспорті. Виїзд за кордон позивачки пов`язаний з військовим вторгненням російської федерації на територію України та військовими діями. Позивачка діяла в інтересах своїх дітей та боялася за їхнє життя та здоров`я. На підставі Наказу №538-ОС від 16.09.2019 позивачці надану відпустку з 16 вересня 2019 по 17 травня 2022 року по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Позивачка зазначає, що з 18.05.2022 вона перебувала на лікарняному у зв`язку із доглядом за хворою дитиною, про що, на її думку, свідчить копія лікарняного, надана до матеріалів позову.

В той же час, до матеріалів позовної заяви додано медичний висновок про тимчасову непрацездатність від 21.05.2022 № Т89Е-Е8Н7-5АРХ-9М98 щодо дитини позивачки.

Жодних копій електронних листків непрацездатності за період з 18.05.2022 до матеріалів позову не додано.

Інші документи, зокрема, виписки з історії хвороб, долучені до позову, не є доказами перебування позивачки на лікарняному, не містять відповідних реквізитів електронних листків непрацездатності.

Щодо співвідношення "медичного висновку про тимчасову непрацездатність" та "електронного листка непрацездатності" суд зазначає, що вказані документи є різними електронними документами, що генеруються та зберігаються у різних державних електронних реєстрах, водночас, тісно пов`язані між собою.

Так, лікар встановлює факт тимчасової непрацездатності та формує медичний висновок про тимчасову непрацездатність (МВТН) в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я.

МВТН це електронний документ, який:

- містить висновок лікаря за результатами медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності,

- засвідчує тимчасову непрацездатність,

- є підставою для створення е-лікарняного.

У медичному висновку зазначено номер запису в Реєстрі медичних висновків, висновок лікаря, строк дії медичного висновку, посилання на попередній медичний висновок про тимчасову непрацездатність та відмітку про початок нового випадку тимчасової непрацездатності (за наявності).

МВТН з моменту накладання на нього КЕП лікаря автоматично передається з електронної системи охорони здоров`я до Електронного реєстру листків непрацездатності, адміністратором, якого є Пенсійний фонд України. На підставі МВТН формується електронний листок непрацездатності.

Електронний листок непрацездатності електронний документ, який:

- засвідчує факт тимчасової непрацездатності;

- є підставою для звільнення від роботи та призначення страхових виплат відповідно до законодавства про соціальне страхування.

Дані електронного листка непрацездатності надходять до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відображаються у відповідному статусі в електронному кабінеті страхувальника (роботодавця), особистому кабінеті працівника.

Відтак, саме електронний листок непрацездатності є підставою для звільнення від роботи та призначення страхових виплат відповідно до законодавства про соціальне страхування.

В той же час, позивачкою до матеріалів справи не додано доказів перебування на лікарняному з 18.05.2022 до моменту звернення до суду.

Відтак, наведені доводи та обґрунтування позивачки щодо того, що вона перебувала на лікарняному, а відтак не знала та не повинна була знати про порушення своїх прав, не є обґрунтованими та не підтверджуються доказами, на які вона посилається.

З наданих документів та змісту позову вбачається, що позивачка була обізнана, що відпустка по догляду за дитиною їй була надана до 17.05.2022 включно, вона має стати до роботи 18.05.2022 року, а також щодо того, що з 18.05.2022 нею не виконуються посадові обов`язки по службі, вона не прибуває на службу та не отримує грошове забезпечення, з огляду на що позивач повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів одразу після видання спірного наказу про її звільнення зі служби.

При цьому жодних фактичних обставин та доводів, які б обґрунтовували або пояснювали причини неможливості ознайомлення та отримання спірного наказу позивачкою у період з 18.05.2022 по квітень 2023 року в позовній заяві не зазначено.

З огляду на вказане, зазначені позивачкою обставини не можуть вважатися поважними причинами пропуску місячного строку звернення до суду з даним позовом.

Законодавче обмеження строку оскарження рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Верховний Суд в Постанові від 11.11.2021 у справі № 260/611/21 зазначив, що «строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 240/12017/19 (постанова від 31 березня 2021 року), в якій Суд дійшов наступних висновків:

"Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами....

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

При цьому, отримання позивачем листа відповідача від 10 грудня 2020 №1723/02-12 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вже було зазначено вище, позивачкою на обґрунтування позовних вимог не надано до суду пояснень щодо підстав невиходу на роботу з 18.05.2022 та доказів на підтвердження таких обставин.

Позивачка посилається на перебування з 18.05.2022 на лікарняному, а в подальшому на листку непрацездатності для догляду за дитиною до 6 років, проте електронних листків непрацездатності, які б підтверджували зазначені доводи, до матеріалів позову не додано, а долучені до позовної заяви медичні документи не є належними доказами на підтвердження перебування з 18.05.2022 на лікарняному, а в подальшому на листку непрацездатності для догляду за дитиною до 6 років.

Таким чином, позовну заяву було подано до суду з порушенням вимог ст. 122, 160, 161 КАС України.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Усуваючи недоліки позовної заяви, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. ст. 160, 161 КАС України, а саме надати до суду:

- заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням поважних причин пропуску такого строку, відмінних від тих, що були зазначені в заяві про поновлення строку, яку подано разом з позовом, та наданням доказів на підтвердження поважності таких причин;

- пояснення щодо підстав невиходу на роботу 18.05.2022 та доказів на підтвердження таких обставин.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачці термін десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Повідомити позивачку про необхідність виправити зазначені недоліки у визначений термін.

Роз`яснити позивачці, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Білова О.В.