Справа № 380/5320/23
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5320/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» (місцезнаходження: 79068, м. Львів, вул. Замарстинівська, буд. 233; ), в якому просить:

визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 19.12.2022 щодо відмови виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на листопад 2019 року із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидата наук 15 % від посадового окладу та доплату за вчене звання доцента 25 % від посадового окладу;

зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на листопад 2019 року із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидата наук 15 % від посадового окладу та доплату за вчене звання доцента 25 % від посадового окладу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у виданій відповідачем довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії у таких її складових як доплата за науковий ступінь, доплата за вчене звання було занижено величину в процентному виразі у кожній із зазначених складових. Застосування відповідачем положень підпунктів 5 і 6 пункту 5 постанови №988 при формуванні довідки призвело до зменшення доплат у відсотковому відношенні з 15% до 5% за науковий ступінь та з 25% до 5% за вчене звання. Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 23.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач 07.04.2023 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що на момент призначення позивачу пенсії діяла Постанова №1294, яка визначала доплату за науковий ступінь 15% та доплату за вчене звання 25%, однак на час проведення перерахунку пенсії (01.01.2016) діяли норми п. 5 Постанови КМУ №988, в яких розмір доплат за науковий ступінь та вчене звання встановлено у розмірі 5% кожна. Станом на момент розгляду справи, вказані вище положення не скасовані та нечинними не визнані. Тому відповідач при видачі довідки про грошове забезпечення позивача від 16.12.2022 №5695, із зазначенням у ній доплати за науковий ступінь та доплати за вчене звання діяв відповідно до вимог Закону.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з дипломом кандидата наук серії НОМЕР_2 позивачу було присвоєно науковий ступінь кандидата економічних наук.

Відповідно до атестату доцента серії НОМЕР_3 від 22 грудня 2006 року позивачу присвоєно вчене звання доцента кафедри управління, правового забезпечення та дізнання.

Згідно з довідкою Львівського державного університету безпеки життєдіяльності від 19 грудня 2022 року №16/557 позивач перебував на посаді доцента кафедри управління, правового забезпечення та дізнання за сумісництвом на 0,25 ставки.

Відповідно до протоколу за пенсійною справою 2 (МВС) від 01.08.2011 до складових грошового забезпечення для обчислення пенсії окрім інших, зокрема, включені такі складові як доплата за вчене звання доцент (старший науковий співробітник) 25%.

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача №5695 від 16.12.2022 до грошового забезпечення включені наступні складові: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням підполковник, надбавка стаж служби в поліції - 40%, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 74,57%, доплата за науковий ступінь 5%, доплата за вчене звання 5%; премія 76,81%.

Не погодившись із врахованими відсотками щодо визначення розмірів доплат, позивач звернувся до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» із заявою, в якій просив: виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на листопад 2019 року із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидата наук 15 % від посадового окладу та доплату за вчене звання доцента 25 % від посадового окладу.

Листом від 19.12.2022 №33-34/4050 відповідач відмовив позивачу у видачі нової довідки, мотивуючи свою відмову тим, що складові та розміри грошового забезпечення для поліцейських передбачені постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 №988. Відповідно до абз. 7 п. 5 Порядку №45, додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою для перерахунку пенсії не враховуються.

Не погодившись із такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Вказаний Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення частини третьої статті 43 та статті 63 Закону № 2262-XII.

Частиною третьою статті 63 Закону № 2262-ХІІ визначено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за Законом № 2262-ХІІ пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (ч. 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ).

За частиною 1 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Як передбачено у ч.1 ст.2 Закону України «Про вищу освіту» від 16.07.2021 №1556-VII, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон №1556-VII), законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України "Про освіту", Про наукову і науково-технічну діяльність", цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону № 1556-VII державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти.

Враховуючи вказану норму суд вважає, що чинним законодавством передбачені певні особливості вищих військових навчальних закладів, зокрема, те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких, зокрема, не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників.

У той же час основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є саме Закон № 1556-VII.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону №1556-VII науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Підпунктом 8 п. 2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1556-VII визначено, що після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника - до вченого звання старшого дослідника.

Позивач є кандидатом наук, тому відповідно до підп. 8 п. 2 розділу XV Прикінцеві та перехідні положення Закону №1556-VII, його науковий ступінь прирівнюється до ступеня доктора філософії.

Суд звертає увагу, що вказаним нормами чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання незалежно від того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи звичайним закладом вищої освіти.

Обґрунтовуючи правомірність встановлення позивачу доплати за науковий ступінь кандидата наук та надбавки за вчене звання старшого наукового співробітника (доцент) у розмірі 5% кожна, відповідач посилається на те, що грошове забезпечення позивача як поліцейського Національної поліції визначається відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №988 від 11.11.2015, з наступними змінами та доповненнями (далі - Постанова №988).

Підпунктами 5, 6 пункту 5 Постанови №988 встановлено виплачувати доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, - у розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу, доплату за вчене звання у разі, коли особа займає посаду, що пов`язана з педагогічною або науковою діяльністю, і має вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), - у розмірі 5, професора - 10 відсотків посадового окладу.

З наявної у справі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №5695 від 16.12.2022 встановлено, що розміри доплат за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання старшого наукового співробітника позивачу встановлено відповідно до підп. 5 та 6 п. 5 Постанови №988 - в розмірі 5% посадового окладу кожна.

Водночас суд звертає увагу, що до спірних правовідносин до позивача як науково-педагогічного працівника вищого закладу, який прирівняний до військового мають застосовуватися приписи Закону №1556-VII, яким, зокрема, встановлюються доплата за науковий ступінь у розмірах не менше ніж 15 відсотків посадового окладу, а також доплата за вчене звання наукового співробітника не менше 25 відсотків посадового окладу.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Враховуючи викладене суд висновує, що при визначенні розмірів доплати за науковий ступінь кандидата наук позивачу слід застосовувати розмір 15% від посадового окладу та при визначенні доплати за вчене звання наукового співробітника - 25% від посадового окладу.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, щодо відмови виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на листопад 2019 року із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидата наук 15 % від посадового окладу та доплату за вчене звання доцента 25 % від посадового окладу та зобов`язання відповідача виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на листопад 2019 року із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидата наук 15 % від посадового окладу та доплату за вчене звання доцента 25 % від посадового окладу.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, при поданні даного адміністративного позову його не сплачував, судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 19.12.2022 щодо відмови виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на листопад 2019 року із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидата наук 15 % від посадового окладу та доплату за вчене звання доцента 25 % від посадового окладу.

Зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» (місцезнаходження: 79068, м. Львів, вул. Замарстинівська, буд. 233; ) виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) станом на листопад 2019 року із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидата наук 15 % від посадового окладу та доплату за вчене звання доцента 25 % від посадового окладу.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.