Справа № 420/3132/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3132/23
УХВАЛА
12 квітня 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Іванов Е.А., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення від 16.08.2021 року № 3,-
До Одеського окружного адміністративного суду 16.02.2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення від 16.08.2021 року № 3.
Ухвалою судді Кравченко М.М. від 21.02.2023 року позов залишено без руху та позивачу наданий 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.
Так, в ухвалі від 21.02.2022 року позивачу вказувалось на необхідність надання заяви про поновлення строку звернення з адміністративним позовом.
03.03.2023 року позивачем зокрема надано заяву про поновлення пропуску строку звернення до суду де позивач вказав на закріплені за ним права згідно Конституції України, зокрема ст..ст.1, 3, 8, 22, 64 та вказав, що у даному випадку є місце триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань або допускає протиправну поведінку щодо нього та прикладом таких правовідносин що виникли у позивача з 23.12.2016 року під час звільнення його з Одеського міжрегіонального воєнізованого формування ДКВС України в сфері реалізації його права на соціальний захист.
07.03.2023 року згідно протоколу повторного розподілу справи з підстав звільнення судді з посади, справа надійшла до провадження судді Іванова Е.А.
Ухвалою суду від 13.03.2023 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом, зазначені представником позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду (вх.№6497/23 від 03.03.2023 року) та продовжено строк на усунення недоліків.
21.03.2023 року від представника позивача надійшла заява про продовження процесуального строку.
Ухвалою суду від 22.03.2023 року позивачу продовжено строк на усунення недоліків.
06.04.2023 року представником позивача надано заяву на усунення недоліків в додатках до якої міститься заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду представником позивача зазначено, що не отримавши самого рішення комісії, яке є предметом даного спору, неможливо його оскаржити. 17.11.2021 року за №07-1074-21 та 14.01.2022 за №07-1074-21 Офісом Генерального прокурора у відповідь на адвокатські запити направлено лише протокол засідання тринадцятої кадрової комісії від 16.08.2021 року №2, на якому начебто розглянуто заяву позивачки та ухвалено рішення про неуспішне проходження нею атестації. Разом з тим рішення комісії про неуспішне проходження атестації позивачкою, на запити так і не надали. Також у протоколі було не вірно вказано дату тестування позивачки, тому не можливо було встановити чи такі відомості дійсно стосуються позивачки. Отже для подання позову необхідно було отримати рішення тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 16.08.2021 року №3, разом з цим Офісом Генерального прокурора всіляко перешкоджалось отримання документів, які стосувались атестації позивачки.
Надалі представником в обґрунтування заяви про поновлення строку зазначено, що починаючи з 24.02.2022 року територія Херсонської області, до якої входили міста Херсон та Гола Пристань, де на той час знаходились позивач та її представник фактично перебували в окупації та під постійними обстрілами збройних сил країни-агресора на початку активної фази вторгнення на територію нашої держави, яке відбулося з тимчасово окупованої АР Крим. При цьому представник позивача вказує на те, що діяльність «Укрпошти» щодо відправлення та отримання кореспонденції також була зупинена. Відновлення провайдерів мережі інтернет відбулось протягом двох тижнів з дати де окупації м. Херсон, тобто з 11.11.2022 року.
Представником позивача зазначено, що з метою усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 13.03.2023 року представником позивача 15.03.2023 року на адреси керівництва АТ «Херсонобленерго», АТ «Укрпошта» та АТ «Укртелеком» спрямовано адвокатській запити з метою витребування доказів щодо відсутності у позивачки та її представника можливості надіслання позову поштою чи через електронний суд після деокупації Херсона. ЗА повідомленням АТ «Укрпошта» від 28.03.2023 року №103.003ю-2403-23 після деокупації міста Херсон (11.11.2022 року) та вжиття локальних заходів, з 24.11.2022 року у відділеннях поштового зв`язку м. Херсона №3 та №8 розпочато приймання та вручення поштових відправлень. На інших відділеннях розпочато приймання та вручення поштових відправлень у грудні 2022 року та у січні 2023 року. Разом з цим, величезні черги пенсіонерів для отримання пенсії, не давали змоги «пробитися» для здійснення відправки рекомендованим листом запитів на рішення комісії.
Щодо АТ «Укртелеком» то представником позивача зазначено, що з моменту деокупації та до сьогодні їй не відновлено надання послуг інтернет.
Таким чином представником позивача зазначено, що тільки в грудні 2022 року позивачка отримала змогу виїхати з малолітніми дітьми з окупованої території, а з нещодавно деокупованого міста Херсон.
Та лише 25.01.2023 року Херсонською обласною прокуратурою у відповідь на адвокатський запит направлено рішення тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 16.08.2021 року №3, після чого представником в найкоротші строки підготовлено та 15.02.2023 року направлено до Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов про визнання протиправним та скасування цього рішення.
З даного приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Зі змісту наданих матеріалів вбачається, що позивач неодноразово зверталася до відповідача із зверненнями з приводу повторного складання іспиту (11.08.2021 року) та надання рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (26.08.2021 року), на що отримувала відповідні відповіді (від 26.08.2021 року та від 08.09.2021 року). Адвокат позивача також зверталася до відповідача в інтересах позивача із адвокатськими запитами (від 10.11.2021 року та від 06.01.2022 року) з приводу надання інформації та документів щодо проходження етапу атестації (відомості про результати тестування, протоколи, тощо), на що отримувала відповіді з запитуваними документами (від 17.11.2021 року, від 14.01.2022 року).
Тобто, ще в той час ОСОБА_1 дізналася або повинна була дізнатися про існування оскаржуваного рішення кадрової комісії від 16.08.2021 № 3, тобто про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, позов позивач подала до суду 16.02.2023 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.
У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Суддя зазначає, що факт отримання оскаржуваного рішення 25.01.2023 року у відповідь на адвокатський запит від 16.01.2023 року не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання відповідної інформації, тощо.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Дотримання строків звернення до суду з позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»).
Згідно з ч.ч.1-2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Ті факти про які, представник позивача вказує у заяві про поновлення строку, не є непереборною обставиною з підстав якої позивач не міг звернутись до суду в межах встановленого строку КАС України, з огляду на таке.
Так представником позивача зазначено, що не отримавши самого рішення комісії, яке є предметом даного спору, неможливо його оскаржити. А також те, що у протоколі було не вірно вказано дату тестування позивачки.
Суд вказує позивачу на те, що вона була обізнана або повинна була бути обізнана про порушення своїх прав, свобод чи інтересів з моменту неуспішного проходження нею іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (II етап атестації), тобто з 10.08.2021 року, оскільки набрала 92 бали, що є меншим ніж прохідний бал 93 бали. При цьому, позов позивач подала до суду 16.02.2023 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.
Водночас суд вказує на те, що військовий стан про який вказує представник позивача у заяві та посилається на це як на підставу поновлення провадження у справі почався з 24.02.2022 року. Проте до цієї дати позивач мала щонайменш з 10.08.2021 року (дата коли позивач дізналась про не набрання необхідної кількості балів, тобто про те що нею неуспішно пройдено іспит) більше ніж 6 місяців на звернення до суду. Більш того, з листа Офісу Генерального прокурора від 17.11.2021 року №07-1074-21, який надано у відповідь на запит адвоката позивача вбачається, що у такому зазначено про те, що кадровою комісією ухвалено рішення про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації та до листа-відповіді додано протокол №2 від 16.10.2021 року з якого також вбачається факт ухвалення рішення про неуспішне проходження позивачем атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
Також суд враховує те, що у протоколі №2 від 16.08.2021 року зазначено, що позивач у своїй заяві просила надати рішення (витяг з рішення) кадрової комісії.
Таким чином суд зазначає, що з вищенаведених відомостей можливо дійти висновку, що позивач була обізнана про ухвалення щодо неї рішення про неуспішне складання іспиту, тобто вже з цього моменту позивач могла звернутися до суду з його оскарження, навіть враховуючи фактичну відсутність копії такого рішення.
Між іншим суд зазначає про те, що позивач не позбавлений можливості оскаржувати ті чи інші рішення суб`єкта владних повноважень без наявності копії такого оскаржуваного рішення, більш того позивач має за собою право звернутись до суду (при поданні позовної заяви) з клопотанням щодо витребування оскаржуваного рішення із зазначенням всіх відповідних обставин щодо неможливості отримання такого рішення самостійно, при цьому враховуючи сплив місячного строку на оскарження такого рішення.
Отже суд вказує позивачу на те, що ще до початку введення військового стану на території України (24.02.2022 року) позивачем пропущено строк звернення до суду та не наведено підстав, які судом можуть вважатися поважними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час спливу строків звернення до суду.
Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.
Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Отже, суд зазначає, що жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом із зазначеними позовними вимогами, із змісту заяви на усунення недоліків позовної заяви не вбачається, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.
Згідно із ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З огляду на зазначені обставини суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустила передбачений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення до суду. При цьому позивачем на виконання ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху не надано доказів поважності причин пропуску цього строку, а тому заява позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі №420/3132/23, як необґрунтована, задоволенню не підлягає, а адміністративний позов підлягає поверненню позивачеві.
Керуючись ч.2.ст. 123 КАС України, суддя
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення від 16.08.2021 року № 3 повернути позивачу без розгляду.
Роз`яснити позивачу що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Е.А.Іванов