Справа № 580/2357/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

12 квітня 2023 року справа № 580/2357/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження заяву Головного управління ДПС у Черкаській області про відмову від позову в адміністративній справі за його позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

30.03.2023 Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) (далі позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі відповідач) податкового боргу в сумі 7535,40грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач у добровільному порядку не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб. Боржнику сформовано податкову вимогу від 18.02.2022 №0-2325, яку направлено листом з повідомленням. Станом на дату звернення до суду заборгованість непогашена. Позовну заяву просив розглянути без його участі.

Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи правилами спрощеного позовного провадження.

07.04.2023 від позивача до суду надійшла заява (вх.№13430/23) (далі Заява), в якій зазначив, що відмовляється від позовних вимог у зв`язку з тим, що після подання адміністративного позову його задоволено шляхом погашення позовних вимог відповідачем, що підтверджується інтегрованою карткою платника.

Розглянувши Заяву відповідача, дослідивши письмові докази, суд установив підстави для закриття провадження у справі з огляду на таке.

Відповідач перебуває на податковому обліку позивача.

Згідно з даними зворотнього боку облікових карток відповідач на дату надходження вказаної вище позовної заяви мав непогашену недоїмку з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 7535,40грн, що виникла згідно із заявою від 10.02.2020 №766/5/фоп про застосування спрощеної системи оподаткування: термін сплати 20.08.2021 20.12.2021 за 5 місяців з щомісячним платежем 1200,00грн, термін сплати 20.01.2022 20.03.2022 за 3 місяці з щомісячним платежем 1300,00грн (з урахуванням сплати 2364,60грн).

У зв`язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 18.02.2022 №0-2325 на загальну суму 5005,66грн. Вказану вимогу відповідачка отримала 09.03.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про поштове вручення.

Тому позивач звернувся зі вказаним вище позовом.

Суд встановив, що після відкриття провадження відповідач сплатила податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 7535,40грн, що підтверджується інтегрованою карткою платника, в якій зазначено про зарахування та сплату 04.04.2023 коштів у рахунок погашення податкового боргу платіжним дорученням від 04.04.2023 №D2BPN040ANX02.1/ .

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі ПК України) встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Суд врахував, що сплата єдиного податку з фізичних осіб входить до складу податку, який згідно з підп.10.1.2. п.10.1. ст.10 ПК України належить до місцевих. На підставі п.10.5. ст.10 ПК України місцеві податки та збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів відповідно до Бюджетного кодексу України.

Згідно з п.291.2. ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3. ст.291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до підп. 2 п.291.4. ст.291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, з яких друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з п.293.1. ст.293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відповідно до підп.2 п.293.2. ст.293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Суд установив, що у заяві від 10.02.2020 №766/5/фоп про застосування спрощеної системи оподаткування відповідач вказав 2 групу єдиного податку та ставку 20% до розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до законів України про Державний бюджет на відповідні 2021-2022 роки мінімальна заробітна плата становила: станом 01.01.2021 6000,00 грн, станом на 01.01.2022 - 6500,00 грн. Отже, щомісячний платіж з єдиного податку для відповідача становив: у 2021 році 1200,00грн (6000,00 х 20%), у 2022 році 1300,00грн (6500,00 х 20%).

Згідно з п.295.1. ст.295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Згідно з п.56.11. ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку (ст. 176 ПК України).

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання за змістом підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визнається податковим боргом.

Згідно з п.87.9.ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, якщо у платника податків обліковувся податковий борг відповідач зобов`язаний зарахувати кошти, які він сплатив, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Суд врахував, що згідно з даними зворотнього боку облікової картки на дату розгляду Заяви позивач зарахував 7535,40грн з єдиного податку з фізичних осіб на підставі вказаного вище платіжного доручення в рахунок погашення податкового боргу відповідача згідно з черговістю його виникнення, тобто позивач дотримався вимог п.87.9.ст.87 ПК України. Як наслідок, за вказаними підставами позовних вимог недоїмка погашена повною сплатою. Отже, предмет спору відсутній, а відмова від позову не порушує будь-яких прав, обов`язків та інтересів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Оскільки Заява позивача свідчить, що він не підтримує позов, а встановлені обставини - про відсутність предмета спору, відмова від позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, інтересів та обов`язків інших осіб. Тому наявні підстави прийняти відмову від позову позивача та закрити провадження в адміністративній справі.

Згідно з ч.1 ст.140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Пунктом 5 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ «Про судовий збір» (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору за звернення з позовною заявою до адміністративного суду, відсутні підстави для їх повернення.

Керуючись ст.ст. 2-20,72-78, 132-140,181-185, 236-246, 257-263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх. від 07.04.2023 №13430/23) Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) про відмову від позову задовольнити.

Прийняти його відмову від позову про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) податкового боргу в сумі 7535,40грн та закрити провадження.

2. Роз`яснити про неможливість повторного звернення одного й того ж позивача з тим самим предметом і з тих самих підстав до адміністративного суду.

3. Копію ухвали направити учасникам справи.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Ухвала у повному обсязі складена, підписана та проголошена 12.04.2023.