Справа № 400/11145/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/11145/21
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання провести нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року,

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії щодо проведення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно з врахуванням 01.01.2016 року та 01.03.2017 року (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати провести нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно з врахуванням 01.01.2008 року (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що відповідач в порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 нараховано індексацію, проте при її нарахуванні протиправно не визначено базовим місяцем січень 2008 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року, ухваленим в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, задоволений позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Визнані протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 включно з врахуванням 01.01.2016 року та 01.03.2017 року (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 до 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що оскільки військова частина НОМЕР_1 повністю фінансується з Державного бюджету України, джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошових доходів населення є виключно Державний бюджет України. Вказує апелянт і на те, що у листі Мінсоцполітики від 09.06.2016 № 252/10/136-16 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України зазначено, що нарахування сум індексації здійснюється у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. Таким чином, апелянт вважає, що саме до компетенції відповідача за наявності законних підстав та коштів входить нарахування та виплата індексації грошового забезпечення та визначити базовий місяць.

Також, апелянт подав додаткові пояснення, у яких, посилаючись на Постанову Великої Палати Верховного Суду України від 10.11.2022 у справі №990/115/22, зазначає, що аргументи вказані у заяві про поновлення строку звернення до суду не можуть бути враховані за поважні, бо в них не вказано жодних причин, які б заважали позивачу у місячний термін з 07.09.2021 (момент, коли позивачу вже було відомо про порушення його прав) звернутися до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач, послався на правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що позивач у період з 01.08.1994 до 31.10.2019 проходив військову службу у Збройних Силах України.

За змістом наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 01 жовтня 2019 року №487, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п.2 ч.5 ст.26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №272 від 31.10.2019 позивача виключено із списків Військової частини та всіх видів забезпечення.

Вказані обставини встановлені постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 у справі № 400/5029/20.

Частиною 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 у справі № 400/5029/20 був частково задоволений позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 : визнані протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. з урахуванням базового місяця січень 2016 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 у справі №400/5029/20 апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 була задоволена частково: рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року скасовану; ухвалену нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 : визнані протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року; у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі № 400/5029/20 відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 4435,68 грн., проте при її нарахуванні за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 базовим місяцем січень 2008 року протиправно не застосовано.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 27 липня 2017 року до 28 лютого 2018 року.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон №1282-ХІІ), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ст.ст. 4, 6 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 11 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п. 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п. 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Згідно з п. 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до п. 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За змістом вищевказаних нормативно-правових актів, здійснення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Отже, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

З урахуванням вказаного вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки передбачена Законом №1282-XII індексація є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, який на момент проходження військової служби перебував у розпорядженні та на повному грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , відтак відповідач у спірний період був зобов`язаний нарахувати і виплатити позивачу грошове забезпечення з урахуванням його індексації. Невиконання відповідачем такого обов`язку свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності.

Крім того, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного суду від 23.10.2019 у справі №825/1832/17.

Стосовно визначення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п. 2, 5 Порядку №1078, для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових. Підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи.

Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018, встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Таким чином, зміна посадових окладів відбулась 01.01.2008 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294.

З урахуванням наведеного, для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 базовим місяцем є січень 2008 року.

Враховуючи вказане вище, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2016 року.

В частині доводів апелянта щодо дотримання позивачем строків звернення до суду із розглядуваним позовом апеляційний суд виходить з того, що заявлені позовні вимог стосуються стягнення індексації, що входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця.

Відповідно ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч.1).

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3).

Суд враховує, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5).

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В пункті 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-рп/2013 від 15.10.2013р. зазначено про те, що спір щодо стягнення невиплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. В разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Конституційний Суд України при тлумаченні норми ст.233 КЗпП України виходить з того, що право на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку. Таким чином, у цій статті КЗпП України встановлена додаткова гарантія для осіб, що звертаються до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

Відповідно до ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, індексація є виплатою, що здійснюється без обмежень будь-яким строком, оскільки така є складовою грошового забезпечення, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат, а тому строки вказані відповідачем не застосовуються. Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду є помилковими.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта на правову позицію, викладену у Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 10.11.2022 у справі №990/115/22, оскільки правовідносини в наведеній справі стосуються звільнення особи з посади судді Апеляційного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України та не є подібними до даної справи.

Також, апеляційний суд не приймає відхиляє доводи апелянта, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Такої підстави як зазначив суд першої інстанції - наявність судового рішення по суті у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не передбачено чинним КАС України.

Наявність у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав рішення або постанови суду, ухвали про закриття провадження в адміністративній справі, що набрали законної сили, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 170 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження в справі, а не його закриття.

Щодо можливої тотожності предмету справи із раніше розглянутою, то слід зазначити що вони різні через наступне.

Так, позовні вимоги у справі №400/5029/20 стосувалися відмови військової частини у проведенні перерахунку індексації грошового забезпечення, а у задоволення вимог щодо застосовування січня 2008 року як базового місяця було відмовлено через їх передчасність..

У цій же справі позовні вимоги стосуються спору щодо правомірності вже проведеного перерахунку індексації грошового забезпечення.

Таким чином, у справі № 400/11145/21 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, яким судом не надавалася оцінка при ухваленні рішення у справі № 400/5029/20, оскільки такі були передчасними.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у справі № 400/11145/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.04.2023.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.