Справа № 160/18315/22
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/18315/22

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.,
розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Національної поліції України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року (головуючий суддя Олійника В.М.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Національної поліції України

третя особа Департамент захисту економіки Національної поліції України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Національної поліції України (далі - Відповідач), третя особа Департамент захисту економіки Національної поліції України (далі Третя особа), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не оформлення та не направлення необхідних документів до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Національну поліцію України () оформити та направити необхідні документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 15.10.1999 р. по 26.07.2011 р. на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця, а також часу навчання у цивільному вищому навчальному закладі за період з 01.09.1994 р. по 03.06.1999 р. із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

В обґрунтування адміністративного позову, зокрема, зазначено про те що, наказом №177о/с від 21.03.2016 по особовому складу Національної поліції України Позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно вказаного наказу вислуга років на день звільнення складає 16 років 05 місяців 19 днів, на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 05 років 10 місяців 19 днів. Позивач звернувся до Національної поліції України та до Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою від 26.09.2022, в якій просив підготувати та надати у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення йому пенсії за вислугу років. Позивач зазначив, що на дату звернення із позовом у цій справі останній відповіді від Відповідача на заяву від 26.09.2022 не отримував. Водночас Департаментом захисту економіки Національної поліції України листом від 20.10.2022 Позивачу повідомлено про відсутність необхідної вислуги років для призначення пенсії. З огляду на вказане Позивач вважає протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не оформлення та не направлення необхідних документів до відповідного органу Пенсійного фонду, для призначення останньому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, Позивач вважає безпідставним не врахування при обрахунку вислуги років Департаментом захисту економіки Національної поліції України та Національною поліцією України вислуги років Позивача для призначення пенсії в пільговому обчисленні та вислуги років за період навчання у цивільному вищому навчальному закладі до прийняття на службу в ОВС.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року по справі №160/18315/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа Департамент захисту економіки Національної поліції України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що судом першої інстанції застосовано до спірних правовідносин положення п. 3 Постанови №393 в редакції станом на 15.06.2019, яка втратила чинність на момент звернення Позивача до НПУ у вересні 2022 року, та відповідно помилково прийнято до уваги висновки Верховного Суду щодо застосування п. 3 Постанови №393, викладені у постановах від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-п, від 10.03.2021 у справі №812/1100/17, від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, від 25.05.2022 у справі №480/4643/20. Крім того, Відповідач вважає, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.09.2022 у справі №640/14718/20, зокрема не враховано, що при обчисленні вислуги років на підставі Постанови №393 підлягає застосування норма, яка діє на момент реалізації Позивачем права на пенсію, а не правова норма, що діяла на час вступу ним на службу. У той же час, на момент реалізації Позивачем права на пенсію в межах спірних правовідносин діяли положення Постанови №393 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119, які передбачали, що пільгова вислуга років враховується лише при визначенні розміру пенсії та не береться до уваги при визначенні наявності у особи права на призначення пенсії за вислугу років. Поряд із зазначеним, Відповідач зазначає про те, що на думку останнього, Позивачем пропущено без поважних причин місячний строк звернення до суду із позовом у цій справі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (чинної на час звільнення Позивача зі служби 04.04.2016) Пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-»д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Таким чином, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пов`язує право на пенсію за вислугу років із наявністю достатньої вислуги саме на момент звільнення зі служби. На час звільнення зі служби (04.04.2016) ОСОБА_1 мав відповідно до розрахунку відповідача вислугу 16 років 05 місяців 19 днів та на пільгових умовах (без врахування календарної вислуги) 05 років 10 місяців 19 днів. При цьому, п. 3 Постанови №393 від 17.07.1992 на час звільнення Позивача зі служби визначав зарахування вислуги на пільгових умовах для призначення пенсії. Позивач вважає, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі №480/4643/20 підлягають застосуванню до ОСОБА_1 умови призначення пенсій за вислугу років (в тому числі обрахунку вислуги), які діяли на момент звільнення його зі служби.

Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначивши доводи аналогічні доводам апеляційної скарги Відповідача, вважала, що апеляційна скарга Національної поліції України підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Крім того, Третя особа просила суд розгляд апеляційної скарги Національної поліції України у справі №160/18315/22 здійснювати без участі представника Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Третя особа, яка була належним чином сповіщена про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не сповістила.

За таких обставин, колегія суддів, з урахуванням думки представників Позивача та Відповідача, ухвалила розглянути справу без участі учасників справи, які не з`явились.

В судовому засіданні представник Відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу з наказу Національної поліції України № 177о/с від 21.03.2016 підполковника поліції ОСОБА_1 (А-077006) заступника начальника відділу управління захисту економіки в Дніпропетровській області звільнено з 04 квітня 2016 року зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Вислуга років при звільненні складає: у календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та надбавки за вислугу років 16 років 05 місяців 19 днів; на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 05 років 10 місяців 19 днів.

Позивач звернувся до Національної поліції України із заявою від 26.09.2022, в якій просив підготувати та надати у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії (до відповідного Пенсійного фонду), документи для призначення йому пенсії за вислугу років. До заяви Позивачем було додано: заяву про призначення пенсії, копію паспорту, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копію трудової книжки, копію диплому, копію додатку до диплому, копію довідки, копію витягу з наказу НПУ, копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Копію вказаної заяви Позивач також направив до Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Від Національної поліції України відповіді на заяву від 26.09.2022 Позивач не отримував.

Натомість листом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 20.10.2022 №Л-69/39/03-2022 повідомлено Позивача про те, що Законом України «Про Національну поліцію» передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон). Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби та мають відповідні календарні роки вислуги (якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та б місяців і більше). На момент звільнення зі служби в поліції, а саме станом на 04 квітня 2016 року, вислуга років у календарному обчисленні становила 16 років 05 місяців 19 днів. При цьому, зазначеною вище законодавчою нормою чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.

Правомірність бездіяльності Відповідача щодо не оформлення та не направлення відповідних документів до пенсійного органу для призначення пенсії Позивачу є предметом судового розгляду у даній справі.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Відповідача щодо відмови позивачу у оформленні всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-»д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Водночас стаття 17 Закону №2262-XII визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону №2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі по тексту Порядок №3-1).

Зокрема, пунктом першим Порядку №3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

Відповідно до вказаного Порядку №3-1, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Відповідно до пункту 6 Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Пенсії призначаються у строки, визначені в статті 50 Закону.

Пунктами 12 і 13 Порядку № 3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

Відповідно до п. 14 Порядку №3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно п. 16 Порядку №3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників, дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п. 17 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Відповідно до ст. 49 Закону №2262-XII пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії, зокрема тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону №2262-XII.

Натомість на Національну поліцію України як уповноважений структурний підрозділ, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до Закону №2262-ХІІ, покладено обов`язок лише щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів. При цьому, такий обов`язок виникає незалежно від того, чи за обрахунками уповноваженого структурного підрозділу вислуга років заявника є достатньою для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо наявності в уповноваженого структурного підрозділу функцій лише щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів, а не вирішення питання щодо наявності/відсутності у особи права на пенсію відповідно до положень Закону №2262-XII, висловлена Верховним Судом у постановах від 14.09.2022 у справі №640/14718/20, від 22.06.2022 у справі №761/29252/17, від 07.09.2021 у справі № 761/28991/17.

Як зазначалось вище від Національної поліції України, за результатами розгляду заяви Позивача від 26.09.2022, відповіді останньому не надходило та відповідні документи для вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до Закону №2262-ХІІ Національною поліцією України не були оформлені та подані до органів Пенсійного фонду України, протилежного Відповідачем доведено не було.

Вказані обставини свідчать про допущення Відповідачем протиправної бездіяльності щодо оформлення всіх необхідних документів і свого подання про призначення пенсії та їх направлення до органу, що призначає пенсії за місцем проживання Позивача, чим порушено положення п. 12 Порядку № 3-1.

Стосовно доводів Відповідача та Третьої особи щодо відсутності у Позивача права на призначення останньому пенсії за вислугою років у відповідності до Закону №2262-ХІІ, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 у справі №480/4643/20 дійшов правового висновку, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби.

Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, відступаючи від правових висновків, які викладені Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, зазначила, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII, пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічна за змістом правова позиція зі спірного питання викладена в постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18. Так судом у цій постанові зазначено, що в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

З трудової книжки Позивача НОМЕР_2 від 01 травня 2008 року слідує, що ОСОБА_1 :

- з 01.09.1994 по 03.06.1999 - студент Національної гірничої академії України (диплом НР № 11586762 від 25.06.1999);

- 15.10.1999 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ (наказ ДМУ № 66 о/с від 15.10.1999);

- 06.11.2015 звільнений з органів внутрішніх справ (наказ ГУМВС від 06.11.2015 №485 о/с);

- 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції України (наказ НПУ від 07.11.2015 №105 о/с);

- 04.04.2016 звільнений зі служби в Національній поліції України (наказ НПУ№177 о/с від 21.03.2016).

Отже, Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України з 15.10.1999 по 04.04.2016, що складає, як зазначено в листі Департаменту захисту економіки Національної поліції України № Л-69 від 20.10.2022 та наказі Національної поліції України № 177 о/с від 21.03.2016 - 16 років 05 місяців 19 днів.

Проте, при обрахунку вислуги років Позивача Національною поліцією України та Департаментом захисту економіки не враховано вислугу років ОСОБА_1 для призначення пенсії в пільговому обчисленні та вислугу років за період навчання у цивільному вищому навчальному закладі до прийняття на службу в ОВС.

Відповідно до довідки Управління захисту економіки в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції України від 20.03.2016 б/н, виданої ОСОБА_1 , робота в минулому та проходження служби:

- 10.1999 - 11.2002 - оперуповноважений відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області;

- 11.2002 - 06.2003 - старший оперуповноважений відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області;

- 06.2003 - 05.2005 - оперуповноважений відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області;

- 05.2005 - 01.2007 - оперуповноважений відділення боротьби зі злочинами в базових галузях економіки та нецільовим використанням бюджетних коштів відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області;

- 01.2007 - 09.2007 - оперуповноважений спеціального відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю по боротьбі зі злочинністю в бюджетній сфері при УМВС України в Дніпропетровській області;

- 09.2007 - 08.2008 - старший оперуповноважений відділу захисту бюджетних коштів Управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Дніпропетровській області;

- 08.2008 - 10.2008 - старший оперуповноважений відділу захисту бюджетних коштів управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України в Дніпропетровській області;

- 10.2008 - 06.2009 - старший оперуповноважений відділу захисту бюджетних коштів управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України в Дніпропетровській області;

- 06.2009 - 08.2011 - старший оперуповноважений відділу захисту бюджетних коштів управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України в Дніпропетровській області;

- 08.2011 - 09.2012 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в бюджетній сфері управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України в Дніпропетровській області;

- 09.2011 - 04.2013 - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в бюджетній сфері та захисту бюджетних коштів управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України в Дніпропетровській області;

- 04.2013 - 04.2015 - начальник відділу боротьби зі злочинами в базових галузях економіки, будівництві та житлово-комунальному господарстві оперативно-аналітичного управління боротьби зі злочинами в базових галузях та сферах економіки Департаменту Державної служби боротьби з економічною злочинністю МВС України;

- 04.2015 - 06.2015 - заступник начальника відділу протидії злочинам в бюджетній сфері та захисту бюджетних коштів управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України в Дніпропетровській області;

- 06.2015 - 08.2015 - в.о. заступника начальника Управління протидії злочинності в сфері економіки ГУМВС України в Дніпропетровській області;

- 08.2015 - 10.2015 - заступник начальника Управління протидії злочинності в сфері економіки ГУМВС України в Дніпропетровській області;

- 10.2015 - 11.2015 - в.о. начальника міжрайонного відділу № 1 Управління протидії злочинності в сфері економіки ГУМВС України в Дніпропетровській області;

- з 06.11.2005 звільнений зі служби в органах внутрішніх справ за п.64 з у зв`язку з переходом у встановленому порядку на службу до Національної поліції України:

- 11.2015 - 03.2016 - заступник начальника відділу Управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Як встановлено п. «б» ч. 1 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби - 04.04.2016), особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, поліції.

Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії встановлено постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 №393 (далі - Постанова № 393), яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Стосовно підстав для зарахування до вислуги на пільгових умовах періодів проходження Позивачем служби на посадах оперуповноваженого з розрахунку 1,5 роки за 1 рік служби, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Абзацом 3 пункту 1 Постанови №393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Підпункт «в» пункту 3 Постанови №393 передбачає, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункті 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, крім іншого, один місяць служби за півтора місяці: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Міністерством внутрішніх справ України наказом від 20.07.2006 №722 затверджено Перелік посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця (далі - Наказ № 722), до якого віднесено посади: начальник Департаменту; перший заступник начальника Департаменту; заступник начальника Департаменту; начальник управління; перший заступник начальника управління; заступник начальника управління; начальник відділу; заступник начальника відділу; начальник відділення, сектору (крім режимно-секретного); заступник начальника відділення; головний оперуповноважений інспектор; старший оперуповноважений в особливо важливих справах; старший оперуповноважений; оперуповноважений; помічник оперуповноваженого; начальник Головного управління; перший заступник начальника Головного управління; заступник начальника Головного управління; старший інспектор в особливо важливих справах; старший інспектор; інспектор; молодший інспектор.

Пунктом 2 Наказу №722 передбачено, що вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується особам, зазначеним у пункті 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2005 року № 497, при цьому таким особам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах.

Відповідно до Переліку, затвердженого Наказом №722, до посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, віднесено посади оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, начальника відділення, заступника начальника управління.

Таким чином, з урахуванням положень наказу МВС України №722, Постанови Кабінету Міністрів України № 497 від 22.06.2005, та Постанови №393 (чинних на час проходження служби позивачем в ОВС), весь час служби Позивача на посадах оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого підрозділів боротьби з економічною злочинністю Державної служби боротьби з економічною злочинністю зараховується до пільгового стажу з розрахунку один місяць служби за півтора місяця служби, а саме починаючи з 15.10.1999 (дата зарахування позивача на посаду оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Дніпропетровського міського управління У МВС України в Дніпропетровській області) і до 26.07.2011.

Разом з цим, 20.07.2011 прийнято постанову Кабінету Міністрів України №780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (набрала чинності 27.07.2011), якою скасовано пільгову вислугу з розрахунку місяць служби за півтора місяця служби для осіб начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 2 даної постанови установлено, що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявні правові підстави для зарахування періоду служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ з 15.10.1999 по 26.07.2011 до вислуги років на пільгових умовах з розрахунку місяць служби за півтора місяця служби, а саме в календарному розрахунку 11 років 09 місяців 11 днів (день за день).

В пільговому перерахунку календарної вислуги період служби з 15.10.1999 по 26.07.2011 з розрахунку один місяць за півтора місяця складає 17 років 08 місяців, або додатково 05 років 10 місяців 19 днів пільгової вислуги (як це зазначено в наказі Національної поліції України № 177 о/с від 21.03.2016 про звільнення Позивача).

Із врахуванням календарної вислуги років (вже не в пільговому порядку) позивача в органах внутрішніх справ та Національній поліції за період з 27.07.2011 по 04.04.2016 (до дати звільнення), що складає 04 роки 08 місяців 08 днів та вищезазначеної вислуги років, обрахованої в пільговому порядку за період з 15.10.1999 по 26.07.2011, що складає 17 років 08 місяців, - загальна вислуга ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ у пільговому обчисленні на час звільнення складає 22 роки 04 місяці 08 днів (17 років 08 місяців + 04 роки 08 місяців 08 днів).

Стосовно підстав для зарахування до вислуги на пільгових умовах періоду навчання у цивільному вищому навчальному закладі з 01.09.1994 по 03.06.1999 із розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби - 04.04.2016), до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Як зазначалося вище, згідно записів з трудової книжки Позивача НОМЕР_2 від 01 травня 2008 року, ОСОБА_1 з 01.09.1994 по 03.06.1999 був студентом Національної гірничої академії України (диплом НОМЕР_3 від 25.06.1999).

Відповідно до вищезазначеного диплому серії НОМЕР_3 від 25.06.1999, у 1999 році Позивач закінчив Національну гірничу академію України і отримав повну вишу освіту за спеціальністю «Електропостачання та енергозбереження» та здобув кваліфікацію гірничого інженера-електрика.

Згідно довідки про присвоєння первинного військового звання офіцерського складу запасу завідувача кафедри військової підготовки Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 15.09.2022 №13/7/44/124, виданої ОСОБА_1 , 1977 р.н., в тому що він під час навчання у Національній гірничій академії України на кафедрі військової підготовки у період з 01.09.1996 по 05.06.1998 пройшов повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу за військовою спеціальністю «Бойове застосування танкових з`єднань військових частин та підрозділів», 05.06.1998 склав військову присягу на вірність Українському народові, здав встановлені іспити та згідно з наказом Міністра оборони України від 27.04.1998 №176 йому присвоєно первинне військове звання «лейтенант запасу».

Відповідно до посвідчення про приписку до призивної дільниці НОМЕР_4 ОСОБА_1 військову присягу прийняв 05.06.1998, зарахований до офіцерського складу 05.06.1998.

Пунктом 2 Тимчасового положення про організацію підготовки офіцерів у цивільних вищих навчальних закладах України, затвердженого наказом Міністерства освіти України, Міністерства оборони України від 28.12.1995 №360/342 (у редакції, чинній на час навчання позивача у цивільному вищому навчальному закладі) передбачено, що для підготовки офіцерів у цивільних вищих навчальних закладах створюються: кафедри військової підготовки.

Відповідно до п. 53 зазначеного Тимчасового положення студентам, які пройшли повний курс військової підготовки за програмами офіцерів запасу, склали встановлені іспити та прийняли Військову присягу на вірність народу України, після закінчення вищих навчальних закладів присвоюється відповідне військове звання офіцера запасу.

Згідно з постановами Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №200/5111/19 та від 10.05.2019 у справі №823/1330/16 визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису (зарахування вислуги років за ч.2 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявні правові підстави для зарахування до пільгового стажу Позивача періоду навчання з 01.09.1994 по 03.06.1999 із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби (а саме 04 роки 09 місяців навчання і відповідно має бути зараховано 02 роки 04 місяці вислуги років), оскільки під час закінчення цивільного закладу вищої освіти - Національної гірничої академії України згідно з наказом Міністра оборони України №176 від 27.04.1999 Позивачу присвоєно офіцерське звання «лейтенант» до вступу на службу в органах внутрішніх справ.

Отже, із урахуванням вислуги років за період навчання у вищому цивільному навчальному закладі 02 роки 04 місяці та вислуги років за період служби в ОВС та Національній поліції 22 роки 04 місяці 08 днів, загальна вислуга років Позивача для призначення пенсії на час звільнення зі служби складає 24 роки 08 місяців 08 днів (22 роки 04 місяці 08 днів + 02 роки 04 місяці).

Підсумовуючи наведене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції дійшов про наявність підстав для зобов`язання Національної поліції України оформити та направити необхідні документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 15.10.1999 по 26.07.2011 на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця та часу навчання у цивільному вищому навчальному закладі за період з 01.09.1994 по 03.06.1999 із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Щодо доводів Відповідача про пропуск Позивачем місячного строку звернення до суду у справах про проходження публічної служби, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Вказаними вище положеннями адміністративного процесуального законодавства передбачено право особи на звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав і строки такого звернення. Для встановлення строку звернення до адміністративного суду необхідно встановити коли позивач дізнався або міг дізнатись про порушення своїх прав.

Згідно з вимогами позовної заяви, оскаржувана бездіяльність Відповідача полягала у не оформленні та не направленні необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення Позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону №2262 ХІІ за результатами розгляду заяви Позивача від 26.09.2022, направленої Відповідачу 27.09.2022 засобами поштового зв`язку.

Так, Позивач звернувшись до Відповідача з заявою відповідно до Порядку № 3-1 виявив бажання реалізувати своє право на пенсію за вислугу років. З моменту відповідного звернення позивач має право на належне виконання Відповідачем свого обов`язку оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України, як це передбачено Порядком № 3-1.

Бездіяльність Відповідача виконати свій обов`язок порушила право Позивача, а тому відлік строку на звернення до адміністративного суду за захистом такого право слід відраховувати з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною заявою 27.09.2022, оскільки відповіді на останню Позивачем у законодавчо визначений строк отримано не було, що не спростовано Відповідачем.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує, що оскільки позов у цій справі не пов`язаний із правовідносинами щодо проходження Позивачем публічної служби, а направлений на захист порушеного права у питанні пенсійного забезпечення, тому до спірних правовідносин має застосовуватися загальний строк звернення до суду, встановлений абзацом першим частини другої статті 122 КАС України, - шість місяців.

За вказаних обставин, звертаючись до суду першої інстанції із позовом у цій справі 12.11.2022, Позивач не порушив строк звернення до суду, встановлений абзацом першим частини другої статті 122 КАС України, що свідчить про безпідставність посилань Відповідача на пропуск Позивачем строку звернення до суду у цій справі без поважних причин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 20.01.2023 скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року по справі №160/18315/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена 13 квітня 2023 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов