Справа № 214/2708/22
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2708/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ткаченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу №214/3476/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектора батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Хмельова Богдана Геннадійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою, в якій просив суд: скасувати постанову серії ЕАО №5399819 від 19 травня 2022 року, винесену відносно нього про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Івано-Франківській області на його користь судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

В обґрунтування пред`явлених вимог ОСОБА_1 вказав, що 19 травня 2022 року інспектор батальйону №1 роти №2 УПП в Івано-Франківській області Хмельов Б.Г. виніс у відношенні нього постанову серії ЕАО №5399819 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за начебто порушення п.2.1 «г» ПДР України та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за начебто керування ним транспортним засобом 19 травня 2022 року о 14.12 год. по вул. Шпитальна, 2 в м. Івано-Франківськ без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскаржувану постанову він вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки під час її винесення інспектор не дотримався вимог ст.ст.7, 9, 23, 33, 222, 245-249, 268, 280 КУпАП, не з`ясував обставин, які б свідчили про дійсність події та наявність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. ОСОБА_1 зауважив, що того дня він не керував транспортним засобом, будь-яких порушень ПДР України не допускав, учасником ДТП не був. Взагалі автомобіль марки Skoda Octavia BT6166AP, яким він начебто керував, інспектор 19 травня 2022 року о 14.12 год. не зупиняв, автомобіль стояв припаркований. Усі ці доводи та пояснення відповідач проігнорував та виніс протиправно оскаржувану постанову. Також позивач акцентував увагу, що того дня інспектор телефонував власникові автомобіля з вимогою переставити автомобіль в інше місце, що вже виключає факт керування ним цим автомобілем. До того ж факт керування автомобілем, якби такий дійсно мав місце, відповідач не зафіксував та належно не оформив відповідними доказами. Зауважив, що вимогу пред`явити поліс інспектор має право висловити водієві у випадку зупинки транспортного засобу за наявності вичерпних підстав, передбачених ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», яких в даному випадку не було. Склад іншого адміністративного правопорушення, вчиненого ним, що став передумовою для пред`явлення вимоги у наданні полісу, оскаржувана постанова не містить. Вважаючи, що інспектор виніс постанову з допущенням процесуального порядку, визначеного ст.280 КУпАП, не з`ясувавши всіх обставин справи та не врахувавши посилань щодо відсутності в його діях порушень ПДР України, недоведеність факту керування автомобілем загалом, за захистом своїх порушених прав він вимушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 15 червня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за відсутності сторін, які про свою участь у судовому засіданні не заявили.

Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не подали, додаткового строку для цього не потребували, інтересу до розгляду справи судом не проявляли.

З огляду на неподання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, керуючись ч.2 ст.175 КАС України, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, судом встановлено наступне.

19 травня 2022 року о 14.19 год. інспектором УПП в Івано-Франківській області Хмельовим Б.Г. винесено постанову серії ЕАО №5399819 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП у зв`язку з порушенням п.2.1 «г» ПДР України, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. в дохід держави.

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 19 травня 2022 року о 14.12 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda Octavia BT6166AP, по вул. Шпитальна, 2 у м. Івано-Франківськ без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п.2.1 «г» ПДР України (а.с.11).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.126 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП. Відомості про попереднє роз`яснення ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, оскільки підпис позивача у відповідній графі оскаржуваної постанови (п.8) відсутній (окрім як відмітка про відмову від підпису, не зафіксована у присутності свідків). Відеодокази з місця розгляду справи відповідачем на підтвердження правомірності дій та винесеного рішення як суб`єктом владних повноважень суду не надано, хоча посилання на наявність таких доказів в п.7 постанови наявне.

Оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.2.1 «ґ» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як визначено ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Диспозицією ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Системним аналізом зазначених норм суд приходить до висновку, що дійсно у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки, зокрема поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса наступає відповідальність, передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. У той же час, встановлення зазначених обставин та правомірність вимоги працівника поліції щодо його пред`явлення відповідно до п.2.4 ПДР України можливі лише у двох чітко визначених законом випадках: 1) при складанні підрозділом Національної поліції протоколів щодо порушень правил дорожнього руху; 2) під час оформлення матеріалів ДТП.

Судовим розглядом встановлено, що винесення оскаржуваної постанови здійснювалось в порядку скороченого провадження відповідно до ст.ст.222, 258 КУпАП та розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року за №1376 без складання відносно ОСОБА_1 протоколу про порушення останнім ПДР України, учасником дорожньо-транспортної пригоди він не був, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що інспектор не мав правових підстав вимагати пред`явлення позивачем полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вважаючи неправомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, позивач посилався на те, що 19 травня 2022 року він взагалі не керував автомобілем марки Skoda Octavia BT6166AP, по вул. Шпитальна, 2 у м. Івано-Франківськ, та інспектор його на цій ділянці дороги взагалі не зупиняв. Фактично того дня транспортний засіб знаходився припаркованим. Такі доводи позивача суд вважає доречними та приймає до уваги, оскільки вони не спростовані жодними належними, допустимими та достатніми в їх сукупності доказами з боку відповідачів. Відповідач інспектор Хмельов Б.Г. не довів дійсність факту допущеного позивачем порушення п.2.1 «г» ПДР України.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч.3 ст.79 КАС України зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, ухвалою суду від 15 червня 2022 року відповідачам було встановлено 15-денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідачі мали право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.1 ст.175 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Копію ухвали суду від 15 червня 2022 року відповідачам було направлено у встановленому законом порядку згідно з даними АСДС КП «Д-З». Крім того, копію позову з додатками позивач направляв їм додатково засобами поштового зв`язку, які вони також отримали. Станом на 13 квітня 2023 року відзив на позов від них не надійшов, заяв про продовження строку на подання відзиву вони не подавали.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На час розгляду справи відповідачами не було надано відзиву та доказів, що підтверджували б їх заперечення проти позову. Відтак відповідач інспектор Хмельов Б.Г. як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до переконання, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачами не підтверджений належними та допустимими доказами, як і правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст.ст.248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що при поданні до суду позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. відповідно до квитанції №145242497 від 30 травня 2022 року (а.с.15). Зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судом перевірено за даними АСДС КП «Д-З», РНОКПП платника зазначений ОСОБА_1 , тобто з реквізитів наданого платіжного документа судом чітко ідентифіковано, що сплачений згідно з ним судовий збір стосується саме позову ОСОБА_1 , до якого він доданий.

Так, ВП ВС у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №9901/144/20 зауважила про помилковість тверджень судів щодо неможливості прийняття як доказу сплати судового збору за подання позовної заяви платіжного доручення лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не позивача. Треба враховувати весь зміст платіжного документа, зокрема, вказівки на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору). Визначальним виступає факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спецфонду Держбюджету.

Хоча судом прийнято як належний доказ сплати судового збору за пред`явлення ОСОБА_1 адміністративного позову долучену квитанцію №145242497 від 30 травня 2022 року (а.с.15), однак, враховуючи, що платником в квитанції зазначена інша особа, суд не вбачає підстав для компенсації витрат по сплаті судового збору шляхом їх стягнення саме на користь ОСОБА_1 .

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектора батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Хмельова Богдана Геннадійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи задовольнити.

Постанову серії ЕАО №5399819 від 19 травня 2022 року, винесену інспектором батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Хмельовим Богданом Геннадійовичем у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. скасувати, а справу закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, адреса: м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, 23.

Інспектор 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Хмельов Богдан Геннадійович, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, 23.

Рішення суду складено та підписано 13 квітня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко