Справа № 520/27591/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 р. Справа № 520/27591/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Бідонько А.В.) від 23.02.2022 року по справі № 520/27591/21

за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області, звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просив стягнути штраф за порушення Закону України «Про рекламу» у розмірі 37 315, 00 грн. (тридцять сім тисяч триста п`ятнадцять гривень) до державного бюджету України для зарахування надходжень за реквізитами по коду бюджетної класифікації 21081100, символ звітності 106, в установі банку - Казначейство України (ЕАП), одержувач ГУК у Харківській обл/МТГ Харків, код одержувача 37874947, номер рахунку ЄА4020661.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішеннями № 281, 282, 283, 284, 285, 286, 287, 288, 289, 290, 291, 292 від 01.10.2021 про накладання штрафу за порушення законодавства про рекламу на відповідача накладено штраф на загальну суму 37315,00 грн, який не сплачений відповідачем, рішення не оскаржені та не скасовані, відтак, вказаний штраф підлягає стягненню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з відповідача штраф за порушення Закону України «Про рекламу» у розмірі 37315,00 грн. до державного бюджету України для зарахування надходжень за реквізитами по коду бюджетної класифікації 21081100, символ звітності 106, в установі банку - Казначейство України (ЕАП), одержувач ГУК у Харківській обл/МТГ Харків, код одержувача 37874947, номер рахунку ЄА4020661.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження у справі.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про їх обґрунтованість, оскільки відповідач жодним чином не порушував вимоги Закону України «Про рекламу», а відтак відсутні підстави для стягнення штрафу. Також зазначив, що у Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області відсутні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення штрафу, що викладено Верховним Судом у постанові від 23.09.2021 року по справі №816/259/18.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду 21.02.2023 року поновлено строку на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження по справі та призначено апеляційний розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Копії вказаних ухвал разом з апеляційною скаргою було надіслано позивачу в його електронний кабінет, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками.

Відповідачу копії вказаних ухвал направлено засобами поштового зв`язку на адресу вказану в апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ), проте поштовий конверт повернувся без вручення із зазначенням причин «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Так, пунктом 4 частини 6 статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270) після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 826/4285/18, від 13 лютого 2020 року у справі № 640/20945/18, від 16 грудня 2020 року у справі 120/4080/19-а, від 14 липня 2021 року у справі № 160/8623/19, від 13.09.2021р. по справі № 200/14688/19-а.

Відповідно ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Одночасно на вебсторінці призначеної для пошуку та перегляду документів Єдиного державного реєстру судових рішень, 23.02.2022 року було оприлюднено вказані ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 року (номера у Єдиному державному реєстрі судових рішень 109113300, 109113301, 109113302).

Також з метою повідомлення відповідача про розгляд справи було неодноразово здійснено дзвінки на телефонний номер вказаний в апеляційній скарзі : , проте телефонограми передати не вдалось у зв`язку з тим, що згідно повідомлення оператора набраний номер не обслуговується, про що складно Акт.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області у відповідності до п. 46 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 листом від 20.05.2021 за № 583/0/172-21 Харківською міською радою повідомлено про виявлення спеціальних конструкцій, які розміщенні з порушенням вимог чинного законодавства та невиконання вимоги щодо усунення порушень у визначений строк, згідно з приписом від 07.04.2021 №7/77 про усунення порушення законодавства про рекламу.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області виявлено розміщення зовнішньої реклами: щит на фасаді з інформаційним полем "ТОРТЫ НА ЗАКАЗ" та "ТОРТЫ" за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 38-Б, з ознаками порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" а саме: без наявності дозволу на розміщення зовнішньої реклами, та мовою реклами є державна.

У зв`язку із вказаним на адресу ФОП ОСОБА_1 , яка офіційно зазначена в Єдиному державному реєстрі, надіслано вимогу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 15.06.2021 № 5.2-057/2/8609-21 про надання документів та інформації, яка не отримана та повернута.

Також, на адресу ФОП ОСОБА_1 , яка офіційно зазначена в Єдиному державному реєстрі, надіслано вимогу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 11.08.2021 № 5.2-1425НС-21 про надання документів, інформації та про дату засідання щодо розгляду справ про порушення законодавства про рекламу, яка не отримана та повернута до Головного управління за закінченням терміну зберігання.

У зв`язку з порушеннями, передбаченими ч. 1 ст. 6, ч. 1 сг. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» - Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області складено протоколи № 240 від 29.07.2021, № 241 від 29.07.2021, № 242 від 29.07.2021, № 276 від 03.08.2021, № 277 від 03.08.2021, № 278 від 03.08.2021, № 303 від 17.09.2021, №304 від 17.09.2021, № 305 від 17.09.2021, № 306 від 17.09.2021, № 307 від 17.09.2021, №308 від 17.09.2021, а також прийняті рішення про початок розгляду справ про порушення законодавства про рекламу від 20.09.2021 №№ 315, 316, 317, 337, 338, 339, від 03.08.2021 №№ 253, 254, 255, 288, 289, 290.

На підставі вказаного та протоколів засідань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 298 від 01.10.2021, № 299 від 01.10.2021, № 300 від 01.10.2021, № 301 від 01.10.2021, № 302 від 01.10.2021, № 303 від 01.10.2021, № 304 від 01.10.2021, № 305 від 01.10.2021, № 306 від 01.10.2021, № 307 від 01.10.2021, № 308 від 01.10.2021, № 309 від 01.10.2021 прийняті рішення № 281 від 01.10.2021, № 282 від 01.10.2021, № 283 від 01.10.2021, № 284 від 01.10.2021, № 285 від 01.10.2021, № 286 від 01.10.2021, № 287 від 01.10.2021, № 288 від 01.10.2021, № 289 від 01.10.2021, № 290 від 01.10.2021, № 291 від 01.10.2021, № 292 від 01.10.2021 про накладення штрафів на рекламодавця Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за наступні порушення законодавства про рекламу: рекламодавцем ОСОБА_1 не було надано документів, пояснень, необхідних для здійснення повноважень щодо контролю за дотриманням законодавства про рекламу, а саме щодо розміщення зовнішньої реклами дахова конструкція з інформаційним полем: «ТОРТЬІ НА ЗАКАЗ» за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу Харківської міської ради, що є порушенням абз. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу».

Враховуючи, що відповідач не сплатив суму штрафу за порушення законодавства про рекламу на загальну суму 37315,00 грн., що було накладено вищевказаними рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення вказаних сум у примусовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на дату розгляду справи штраф за порушення законодавства про рекламу на загальну суму 37315,00 грн. відповідачем не сплачено, рішення, якими такий штраф визначений, не оскаржено та не скасовано, вказана сума підлягає стягненню у судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України Про рекламу N 270/96-ВР (далі Закон N 270/96-ВР).

Частиною 1 ст. 27 Закону N 270/96-ВР передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 27 Закону N 270/96-ВР за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 7 статті 27 Закону N 270/96-ВР передбачено, що у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 11 ст. 27 Закону N 270/96-ВР рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу було направлено прийняті рішення у справі про порушення законодавства про рекламу, вказані рішення відповідачем оскаржено не було, штраф не сплачений.

Доказів сплати штрафу матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Натомість, в апеляційній скарзі відповідач фактично не погоджується із правомірністю застосування до нього штрафних санкцій за порушення законодавства про рекламу.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що предметом позовних вимог у цій справі було не оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень, а стягнення за позовом такого суб?єкта суми штрафних санкцій за допущені суб`єктом господарювання порушення, які не були ним сплачені у визначений законом строк.

В разі, якщо відповідач вважав, що рішенням, діями чи бездіяльністю позивача, як суб?єкта владних повноважень, порушено її права вона була вправі у встановлені строки оскаржити такі до суду і в рамках такої справи, на підставі належних щодо предмета доказування доказів, доводити незаконність такого рішення.

В інакшому випадку, заперечення проти позову у цій справі з підстав незгоди з рішенням про стягнення суми штрафних санкцій фактично буде оскарженням такого рішення за відсутності позовної заяви та за межами встановленого строку на його оскарження.

Оскільки відповідач не скористалась таким правом, тому встановлення таких обставин у справі щодо іншого предмета доказування не буде відповідати правилу належності доказів, які в силу приписів статті 73 КАС України повинні містити інформацію безпосередньо щодо предмета доказування.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 06.02.2023 року у справі №815/4420/17.

В зв`язку з чим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

З приводу посилання відповідача на відсутність у позивача правових підстав для звернення до суду із даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону 270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Питання накладення уповноваженими особами Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року N 693 (далі - Порядок N 693).

На підставі пункту 8 Порядку N 693 накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.

Пунктом 20 Порядку N 693 визначено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до абзацу другого пункту 1постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року N 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Держпродспоживслужба, Служба відповідно), реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються.

Таким чином, на Держпродспоживслужбу покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами, в тому числі щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами та стягнення штрафів у судовому порядку.

Згідно з пунктом 2постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року N 1092 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів" реорганізовано територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Держпродспоживслужбиза відповідним переліком.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року N 260-р "Питання Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів" Держпродспоживслужба приступила, крім іншого, до виконання функцій і повноважень Державної інспекції з питань захисту прав споживачів.

Виходячи з аналізу наведених правових положень законодавства та беручи до уваги обставини цієї справи, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних відносинах ГУ Держпродспоживслужби діє як суб`єкт владних повноважень, наділений Законом N 270/96-ВР та Порядком N 693 функціями контролю за дотриманням законодавства України про рекламу та відповідно правом на звернення до суду з позовом про примусове стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Таким чином, цей спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо цивільного права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 у справі №812/1234/18дійшла висновку, що у спірних відносинах ГУ Держпродспоживслужби діє як суб`єкт владних повноважень, наділений Законом N270/96-ВРта Порядком N693 функціями контролю за дотриманням законодавства України про рекламу та відповідно правом на звернення до суду з позовом про примусове стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не враховувати вищенаведений підхід під час вирішення цієї справи, правовідносини якої є подібними до тих, які були предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №812/1234/18.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.12.2022 року по справі №640/19933/21.

При цьому, з огляду на приписи ч.5ст.242 КАС України, а також враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року в справі №755/10947/17 відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягають наведені вище саме судом апеляційної інстанції правові позиції Верховного Суду.

Інших доводів незгоди із судовим рішенням апелянтом не наведено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 по справі №520/27591/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров