Справа № 260/1615/23
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення частини позовних вимог без розгляду

13 квітня 2023 рокум. Ужгород№ 260/1615/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинцю Д.В.,

при секретарі судових засідань Неміш Т.В.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представника позивача Шпуганича В.П.,

представника відповідача Секерні Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Заньковецька, буд. 10, м. Ужгород, Закарпатська область, 88005, ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2023 року, ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Шпуганича Василя Петровича (далі представника позивача) звернувся до Відділу державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі відповідач), яким просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати Постанову Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) код 35045459 від 15.10.2015 року ВП № 48892926 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 27070,95 грн.;

2) визнати протиправною та скасувати Постанову Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Секерня Євгенія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 71263875 з примусового виконання постанови Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби від 15 жовтня 2015 року № 48892926 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 27070,95 грн.;

3) справу розглянути за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи (а.с.1-6).

20 березня 2023 року, ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було залишено дану позовну заяву без руху, у зв`язку з тим, та надано позивачу п`ятиденний термін з дня вручення ухвали подати заяву про поновлення пропущеного строку та докази поважності причин його пропуску (а.с.20-22).

На виконання вимог ухвали, представником позивача подано заяву про поновлення строку на звернення до суду, в якій просить визнати причину пропуску строку звернення до суду поважною та поновити його.

29 березня 2023 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі, витребувано матеріали виконавчих проваджень ВП № 71263875 та ВП № 48892926, призначено судове засідання та в ухвалі зазначено, що питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду буде вирішено в судовому засіданні (а.с.28-30).

07 квітня 2023 року на адресу суду надійшов від представника відповідача відзив на позовну заяву та витребувані матеріали.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши даний адміністративний позов суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування Постанови Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 15.10.2015 року ВП № 48892926 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 27070,95 грн., слід залишити без розгляду з огляду на наступне.

Чинним процесуальним законодавством визначено, що реалізувати своє право на звернення до суду за захистом порушених прав можливо лише в межах визначеного законом строку.

Так, відповідно до частини першої статті 122 КАС України? ?позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно вимог статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя? статті 122 КАС України).

Положеннями частини третьої?? статті 123 КАС України?? передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених?? КАС України.

Згідно ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною першою статті 287 КАС України також передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною першою статті 120 КАС України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до вимог частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 287 КАС України встановлені процесуальні строки для звернення учасників виконавчого провадження до суду з питань оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996 р., Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980 р.).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 15 жовтня 2015 року в межах виконавчого провадження ВП № 48892926.

Однак позивач з даним позов звернувся тільки 13 березня 2023 року, що підтверджується відтиском штемпелю Закарпатського окружного адміністративного суду.

У заяві про поновлення строку на звернення до суду, представник позивача обґрунтовує причини поважності пропуску строку звернення наступним.

На примусовому виконанні у відділі ДВС у межах виконавчого провадження № 48892926 протягом вересня 2015 по березень 2023 року перебував виконавчий виданий Ужгородським міськрайонним судом у справі № 308/2934/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" грошових коштів на суму 27070.95 грн.

Постанова про стягнення виконавчого збору від 15 жовтня 2015 року виносились у межах виконавчого провадження № 48892926.

З матеріалів справи вбачається що виконавче провадження № 48892926 закінчено 10 березня 2023 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

За наведених обставин постанова про стягнення виконавчого збору виділена у самостійне виконавче провадження породила для позивача самостійну підставу так як предметом дослідження у цій справі є підстава для стягнення виконавчого збору при тій обставині що рішення суду державною виконавчою службою не виконано, а закінчено виконавче провадження на підставі заяви стягувача.

Протягом 2015-2023 у відділ ДВС були правові підстави для винесення постанови та її виконання у межах виконавчого провадження №48892926. Проте такі згодом відпали.

Однак із закінченням виконавчого провадження на підстав п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець був зобов`язаний вчинити дії передбачені ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (скасувати заходи забезпечення виконання), а не виділяти постанову про стягнення виконавчого збору у самостійне виконавче провадження.

Саме з цими обставинами зумовлено звернення до суд за захистом порушеного права.

Наведені причини представник позивача просив визнати поважними з урахуванням наявних у матеріалах справи письмових доказів щодо перебігу виконавчого провадження, його тривалості в частині, виділення постанови у самостійне провадження та породження для позивача правових наслідків.

Разом з тим, позивачем подано позовну заяву з пропущенням строків звернення до суду, оскільки така подана понад 7 років.

Доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи не містять. Підстави для визнання причин пропуску звернення до суду поважними, відсутні.

Пунктом 1? ?статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод? ?(далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини "Стаббігс та інші проти Великобританії" визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" від 25.01.2000 Європейський суд з прав людини зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 520/8425/19.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Приписами пункту 7 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Відповідно до положень частини третьої статті 123 частини КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, враховуючи десятиденний строк звернення до суду з позовом з питань оскарження постанови Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) код 35045459 від 15.10.2015 року ВП № 48892926 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 27070,95 грн., причини зазначені представником позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду та зазначені у ній підстави, суд не визнає поважними, а тому позовну заяву ОСОБА_1 в цій частині слід залишити без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Керуючись статтями 123,171, 240, 248 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Заньковецька, буд. 10, м. Ужгород, Закарпатська область, 88005, ) про визнання протиправними та скасування постанов, в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування Постанови Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) код 35045459 від 15.10.2015 року ВП № 48892926 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 27070,95 грн. залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 287 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 256 КАС України.

СуддяД.В. Іванчулинець