Справа № 520/15112/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
05 квітня 2023 року № 520/15112/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лапіної Ю.В.,

представника позивача - Мартиненка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі 20400,00 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. за період з 01.01.2020 по 31.08.2020;

- зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (юридична адреса: 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, Код ) донарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 у розмірі 20400,00 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі 20400,00 грн. за період з 01.01.2020 по 31.08.2020, чим порушено його права.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом разом із позовними вимогами виклав клопотання про визнання поважними причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду та поновлення строку на звернення до суду із даним позовом. При цьому, у позовній заяві позивачем вказано, що його звернення до суду за захистом своїх прав на грошове забезпечення, в тому числі грошової компенсації за піднайом (найом) житла як складової грошового забезпечення) не обмежене строком, адже право на судовий захист в питаннях гарантованих державою виплат заробітної плати (грошового забезпечення) та її (його) складових не обмежене строком.

Представником відповідача у поданому до суду відзиві на позов вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також, представником відповідача вказано клопотання про застосування строку позовної давності та вказано на помилковість доводів позивача стосовно того, що компенсація за піднайом (найом) житла є складовою грошового забезпечення, оскільки вказане не передбачено ні Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ні постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Крім того, представником відповідача вказано на неможливість застосування у даному випадку рішення Конституційного Суду України №9-рп/2013. Водночас, представником відповідача вказано, що розмір та виплата грошової компенсації, здійснюється не лише за розпорядженням відповідної військової частини, де проходить службу військовослужбовець, а здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міністерством оборони України, тобто військова частина лише виконує розпорядження Міністерства оборони України щодо визначення необхідного розміру грошової компенсації за піднайом житлового приміщення виключно в рамках відповідних бюджетних призначень, передбачених Міністерством оборони України. Отже, оскільки позивач виконував обов`язки начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, наказ про виплату грошової компенсації за піднайом повинен був бути виданий начальником Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Також, позивачем було подано до суду відповідь на відзив із викладенням власної правової позиції стосовно доводів представника відповідача стосовно пропущення строку на звернення до суду та в цілому позовних вимог.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року у задоволенні клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку на звернення до суду - відмовлено; клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності - задоволено; позовну заяву ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі № 520/15112/21 скасовано; адміністративну справу № 520/15112/21 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

12.01.2023 року дана справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду та передана до провадження судді Мельникова Р.В. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 року справу прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 05.04.2023 року, прибув, участь прийняв у режимі відеоконіеренції із використанням власних засобів поза межами суду, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 05.04.2023 року не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України та є військовослужбовцем Кваргирно-експлуатаційного відділу м. Харків, та має військове звання підполковник.

У позовній заяві позивачем вказано, що у зв`язку з незабезпеченням житловим приміщенням за рахунок Держави та не здійсненням оренди житла, він користується правом на отримання компенсації за піднайом житла відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку № 450.

Перебуваючи на підставі наказу Міністра оборони України № 216 від 25.04.2019 на посаді заступника начальника відділу - головного інженера Квартирно ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_1 16.05.2019 подав рапорт про нарахування та виплату йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

Зважаючи на те, що житлом в Харківському гарнізоні ОСОБА_1 не був забезпечений, перебував на квартирному обліку, установа не орендувала для нього житло, відповідно до чинного законодавства, на підставі наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків від 16.05.2019 № 94, встановлено суму грошової компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі 2550,00 грн. з 16.05.2019 та визначено виплачувати її ОСОБА_1 щомісячно з 01 числа наступного місяця в розмірі 2550,00 грн. з 16.05.2019; начальнику фінансово-економічного відділення - головному бухгалтеру працівнику Збройних Сил України ОСОБА_2 з 16 травня 2019 року та в подальшому з 01 числа наступного місяця щомісячно виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) житла в сумі 2550,00 грн.

В подальшому, на підставі наказу начальника Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 201 від 05.12.2019 підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника відділу - головного інженера квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, було допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків з 06 грудня 2019 року.

Також згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 № 1 від 02.02.2020 підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника відділу - головного інженера квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, вважати, що з 01 січня 2020 року допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків.

При цьому, за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 включно військовослужбовцю Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків ОСОБА_1 припинили нараховувати та виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень.

У позовній заяві позивачем вказано, що умови для виплати такої компенсації не змінилися, зміни чи скасування Наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків від 16.05.2019 № 94 не відбулись, А отже за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 військовослужбовцю Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків ОСОБА_1 мала бути нарахована та виплачена грошова компенсація за піднайом (найм) житла в розмірі 2550,00 грн., на місяць (як це передбачено наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків від 16.05.2019 № 94), але цього протиправно не було зроблено.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту порушених прав.

Стосовно доводів представника про наявність підстав для застосування строку позовної давності та клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду та поновлення строку на звернення до суду із даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду.

Згідно з положеннями ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 5 статті 17 Конституції України, Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно із ч.1 ст.1-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Приписами ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. Отже, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, законодавцем передбачено, що складовими грошового забезпечення є одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема і грошова компенсація за піднайом житла, при цьому законодавцем цей перелік визначено невичерпно (без зазначення конкретних видів додаткових доплат).

Водночас, суд враховує посилання представника відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року, проте зазначає, що статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено право Кабінету Міністрів України визначати розміри та порядок виплати грошового забезпечення, а не їх види та такі види грошового забезпечення визначаються саме Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відтак, застосуванню підлягає саме Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який має вищу юридичну силу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №344/16666/13-а та від 23 квітня 2019 року у справі №523/15136/15.

Отже, грошова компенсація за піднайом (найом) житлових приміщень відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є формою компенсаційної виплати, яка має додатковий характер, виплачується щомісячно та входить до складу грошового забезпечення, а тому її виплата гарантована Державою.

Відтак, суд вважає доводи представника відповідача стосовно наявності підстав для застосування у даному випадку строку позовної давності помилковими та необґрунтованими.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІІ (далі - Закон №2011-ХІІІ) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.1 ст.1-1 Закону №2011-ХІІІ законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Положеннями ст. 1-2 Закону №2011-ХІІІ передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно ч.1 ст.12 Закону №2011-ХІІІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України, зокрема й постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року №450, якою затверджено Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень (далі - Порядок №450).

Відповідно до пункту 3 Порядку №450 виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони, МВС, Службі безпеки, розвідувальним органам, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку та Держспецтрансслужбі, Управлінню державної охорони, а також МОН, ДКА на відповідний рік.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що Законом №2011-ХІІІ надано право Кабінету Міністрів визначати не тільки розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень, а й підстави такої виплати.

Під час розгляду справи встановлено, що з 16.05.2019 року позивачу була призначена та щомісячно виплачувалась грошова компенсація за піднайом (найом) житла в сумі 2550,00 грн., проте з 01.01.2020 по 31.08.2020 включно позивачу припинили нараховувати та виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень.

У поданому до суду відзиві на позов представником відповідача вказано, що припинення виплати такої грошової компенсації було обумовлено обставинами того, що оскільки позивач виконував обов`язки начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, а отже наказ про виплату грошової компенсації за піднайом повинен був бути виданий начальником Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Пунктом 6 Порядку №450 визначено, що грошова компенсація не виплачується у разі:

- наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством, або забезпечення службовим житлом, житловим приміщенням для постійного проживання (грошовою компенсацією за належне йому для отримання житлове приміщення), або проживання військовослужбовця у спеціально пристосованій казармі чи гуртожитку, в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження. Перелік таких населених пунктів визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, розвідувальними органами, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони;

- нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження;

- штучного погіршення військовослужбовцем житлових умов шляхом обміну займаного житлового приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання житлового будинку (частини будинку), а також внаслідок вилучення житлового приміщення, використовуваного для провадження господарської діяльності промислового характеру, в населених пунктах, зазначених в абзаці другому цього пункту, - протягом п`яти років з моменту вчинення таких дій.

В той же час, п.7 Порядку №450 визначено, що виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем: отримання (придбання) військовослужбовцем жилого приміщення; виключення із списків особового складу військової частини, Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки); вибуття військовослужбовця в закордонне відрядження разом із сім`єю; встановлення факту подання військовослужбовцем недостовірної інформації, яка стала підставою для виплати грошової компенсації.

Під час розгляду справи сторонами не було надано суду доказів того, що стосовно позивача виникли підстави, передбачені положеннями п. 7 Порядку №450, які б обумовлювали наявність підстав для припинення виплати такої грошової компенсації.

При цьому, посилання представника відповідача на обставини того, що позивача було призначено на посаду виконувача обов`язків начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, у зв`язку з чим вирішення питання щодо виплати грошової компенсації у такому випадку здійснюється на підставі наказу про виплату грошової компенсації за піднайом начальника Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління суд вважає необґрунтованими, оскільки у даному випадку у позивача не мали місце обставини, що обумовлюють припинення виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла, зокрема, його виключення із списків особового складу військової частини, а отже попередньо поданий рапорт та виданий за наслідком його розгляду наказ не втратили чинність.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі 20400,00 грн. за період з 01.01.2020 по 31.08.2020.

При цьому, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 у розмірі 20400,00 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (вул. Пушкінська, буд. 61, м. Харків, 61024) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. за період з 01.01.2020 по 31.08.2020.

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (юридична адреса: 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) донарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 12 квітня 2023 року.

Суддя Мельников Р.В.