Справа № 420/17780/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/17780/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А., Градовського Ю.М,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 420/17780/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СТІЛЛІ до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю СТІЛЛІ задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Одеською митницею на зазначене судове рішення подано апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам п.1 ч.5 ст. 296 КАС України, а саме до апеляційної скарги не додано доказу сплати судового збору, а також подана з пропуском встановленого ст. 295 КАС України строку.

При цьому, в скарзі було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого апелянт посилався на те, що представник, який займається супроводженням даної справи - ОСОБА_1 , у період з 24.02.2023р. по 10.03.2023р. перебувала на лікарняному.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.23р. у задоволенні клопотання Одеської митниці про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту надано строк для усунення недоліків.

Залишаючи дану апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд у своїй ухвалі від 27.03.2023 року виходив з того, що скаржник не довів наявності у нього поважних та обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження, відхилив посилання скаржника на лікарняний працівника Одеської митниці, оскільки відповідач є державним органом, який у своєму розпорядженні має не одну особу, яка відповідно до своїх посадових обов`язків має право представляти інтереси цього державного органу в суді, а іншого ним не доведено, та вважав, що зазначенні у клопотанні апелянтом обставини, поза розумним сумнівом, не перешкоджали подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Окрім того, в ухвалі апеляційного суду від 27.03.2023р. суд також зауважив, що в порушення вимог п.1 ч.5 ст.296 КАС України, апелянтом не додано до своєї скарги документу про сплату судового збору.

З урахуванням вказаного, скаржнику було запропоновано подати до суду з метою усунення недоліків апеляційної скарги:

- доказ сплати судового збору за подачу апеляційної скарги;

- обґрунтованої заяви/клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням поважних та обґрунтованих підстав для його поновлення з доказами на їх підтвердження.

Також, апелянту було роз`яснено наслідки не усунення виявлених судом недоліків.

Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2023р. було доставлено скаржнику 28.03.2023р. до електронного кабінету у ЄСІТС «Електронний суд».(а.с.149)

Отже, строк для усунення недоліків 07.04.2023 року (включно).

Між тим, протягом встановленого судом строку та станом на даний час, апелянтом не усунуто недоліків апеляційної скарги в повному обсязі, а саме не надано клопотання про поновлення.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що пунктом 4 частини 1 статті 299 КАС України передбачено, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Виходячи з встановлених обставин, оскільки апелянтом не виконано вимоги ухвали апеляційного суду від 27.03.2023р. в частині надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі, а вказані ним у попередньо поданому клопотанні причини пропуску такого строку були визначні судом неповажними, наявні підстави для застосування п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України.

При цьому, колегія суддів також враховує, що 11.04.2023р. від скаржника надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, в обґрунтування якого зазначив, що у Одеської митниці наразі відсутня можливість надати докази оплати судового збору, через відсутність бюджетних надходжень в умовах воєнного стану.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 133 КАС України передбачено можливість суду, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказані положення кореспондують з положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір», згідно ч.1 якої визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст.8 Закону №3674).

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, при цьому єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом незадовільного (тяжкого) майнового стану сторони.

Водночас, слід також зауважити, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення від сплати судового збору, обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або наявність значних труднощів в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, тощо.

Варто відзначити при цьому, що майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 КАС України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі "Креуз проти Польщі", вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Між тим, звертаючись до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, заявник жодним чином не обґрунтував таку необхідність, жодного належного доводу у підтвердження неможливості сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги не навів, не підтвердив існування обставин для відстрочення оплати судового збору у розумінні вимог ст. 133 КАС України та ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

До того ж, суд звертає увагу заявника на те, що вказаними вище законодавчими приписами не передбачено можливості їх застосування до суб`єкта владних повноважень, відтак посилання на майновий стан в даному випадку не є достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

До того ж, суд звертає увагу заявника на те, що вказаними вище законодавчими приписами не передбачено можливості їх застосування до суб`єкта владних повноважень, відтак посилання на майновий стан в даному випадку не є достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Тобто, скаржник не підтвердив існування обставин для відстрочення оплати судового збору у розумінні вимог ст.133 КАС України, а відтак клопотання задоволенню з наведених підстав не підлягає.

Судова колегія також приймає до уваги правому позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 згідно якої, до поданої з пропуском строку апеляційної скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, крім цього, має й інші недоліки, і ці недоліки апеляційної скарги не усунуто, в тому числі й не подано клопотання із зазначенням інших причин для поновлення пропущеного строку, слід застосовувати наслідки, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України.

Підсумовуючи усе наведене вище у сукупності, оскільки апелянтом не виконано вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2023р., не надано до суду ані доказу сплати судового збору, ані вмотивованого клопотання про відстрочення від його сплати, ані клопотання про поновлення строку на подання цієї апеляційної скарги, колегія суддів вважає наявними підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Тому, керуючись ст.ст.133, 169, 295, 296, 298, 299, 321, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання Одеської митниці про відстрочення сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги.

Визнати неповажними причини пропуску Одеською митницею строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.02.2023р. у справі №420/17780/22.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі №420/17780/22 за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СТІЛЛІ до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач Танасогло Т.М.
Судді Бітов А.І. Градовський Ю.М.