Справа № 420/16802/22
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: с. Жеребкове, Ананьївська ОТГ, Подільський район; адреса длялистування: АДРЕСА_1 ) до Ананьївської міської ради (, вул. Незалежності, 51, м. Ананьїв, Одеська область, 66400) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради, в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради у неприйнятті рішення по заяві від 11.08.2021;

зобов`язати Ананьївську міську раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу в приватну власність їй ОСОБА_1 , земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, яка розташована на території Жеребківської сільської ради (за межами населеного пункту) Подільського району (колишнього Ананьївського району) Одеської області, кадастровий номер :01:001:0504.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму судових витрат на правничу допомогу та моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що отримавши наказ ГУ Держгеокадастру в Одеській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою 11.08.2021 року звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою.

Зазначає, що відповіді на заяву не отримувала, вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

Посилається на ч.9 ст.118 Земельного кодексу України, згідно з якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Ухвалою суду від 28.11.2022 позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 21.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Копія ухвали суду від 21.12.2022 року доставлена до електронного кабінету відповідача через підсистему «Електронний суд» 21.12.2022 року. Представник відповідача станом на 14.04.2023 року не надав до суду відзив на позов.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України (а.с.28-30)

Згідно наказу ГУ Держгеокадастру в Одеській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» №15-4619/13-20-СГ від 18.03.2020 року позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с.31)

На виконання вказаного наказу позивач замовила у ТОВ «Центр приватизації» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту) (а.с.33-34)

Проект було погоджено відповідно до висновку експерта державної експертизи Бороніної Л.О. (а.с.35)

На виконання пункту 2 наказу №15-4619/13-20-СГ від 18.03.2020 року позивачем подано клопотання до Ананьївської міської ради, в якому просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. До клопотання додано: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.41)

Позивач звертався до відповідача з вимогою про надання рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Відповідач листами від 30.09.2022 та від 26.10.2022 повідомив, що відповідь Ананьївської міської ради від 24.02.2022 року №04-23/746 направлено засобами поштового зв`язку заявнику на адресу, вказану у клопотанні (а.с.42-48)

Позивач вважає відсутність прийнятого рішення згідно із клопотанням від 18.03.2020 року протиправною бездіяльністю, що послугувало зверненню до суду.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (надалі ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ЗУ України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Суд встановив, що 11.08.2021 року позивачем подано клопотання до Ананьївської міської ради, в якому просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. До клопотання додано: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.41).

Згідно з ч. 15 ст. 123 ЗК України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

З аналізу вказаних норм вбачається, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають розгляду органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який має право затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок або відмовити у затвердженні з підстав передбачених законом.

Так, суд встановив, що на заяву позивача від 11.08.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га відповідачем не прийнято жодного рішення.

Відповідно до приписів ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 59 цього Закону, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не розглянув заяву позивача від 11.08.2021 року та не прийняв відповідного рішення на пленарному засіданні ради, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради у неприйнятті рішення по заяві від 11.08.2021 є правомірними та належать задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, щодо не включення до порядку денного сесії питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 та не затвердження вказаного проекту.

З урахуванням того, що суд встановив, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність та не розглянута заява позивача від 11.08.2021 року на пленарному засіданні, як-то передбачено Законом України «Про місцеве самоврядування в України», суд доходить висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог, у порядку ст. 9 КАС України, та зобов`язати Ананьївської міської ради розглянути у встановленому законодавством порядку на найближчому пленарному засіданні ради заяву позивача від 11.08.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідне рішення.

Задовольняючи похідну позовну вимогу позивача щодо зобов`язання відповідача вчинити вищевказані дії, суд також бере до уваги приписи Закону №2145-IX від 24.03.2022 року, що набрав чинності 07.04.2022 року, та яким доповнено Розділ X Перехідні положення Земельного кодексу України пунктом 27.

Так, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану № 2145-IX від 24.03.2022 року було вирішено внести зміни до Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України та доповнити Перехідні положення пунктом 27, у підпункті 5 якого зазначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 з 5:30 годин 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022, воєнний стан продовжений з 26.03.2022 року на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 15.08.2022 № 2500-ІХ (далі - Закон № 2500) було затверджено Указ Президента Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 12.08.2022 №573/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 21 листопада 2022 року.

Законом України № 2738-ІХ затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 № 757/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто до 19 лютого 2023 року.

Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Отже, виходячи з приписів чинного законодавства, слід зобов`язати відповідача розглянути у встановленому законодавством порядку на найближчому пленарному засіданні ради заяву позивача від 11.08.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідне рішення з урахуванням приписів підпункту 5 пункту 27 Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Однак, суд доходить висновку, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу в приватну власність їй ОСОБА_1 , земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, яка розташована на території Жеребківської сільської ради (за межами населеного пункту) Подільського району (колишнього Ананьївського району) Одеської області, кадастровий номер :01:001:0504., оскільки судом встановлено, що за заявою позивача не прийнято жодного рішення, а тому такі вимоги є передчасними.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем вищезазначених документів до суду надано не було.

Таким чином, станом на час прийняття рішення по справі позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), який виконаний адвокатом за час розгляду справи, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є умовою відповідно до вимог ч. 4 ст. 134 КАС України для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на надання правничої допомоги.

Відповідно на час розгляду справи у суду також відсутні підстави для розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката.

Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, суд дійшов наступного висновку.

За твердженнями позивача, моральна шкода полягає в тому, що тривала боротьба на захист прав виснажує його та принижує, викликає розчарування та відчуття несправедливості у зв`язку з невиконанням органу влади положення статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може проявлятись у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 5 ст.21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позивач, як на підставу заподіяння моральної шкоди, посилається на факт невиконання органом влади положення статті 118 Земельного кодексу України, що спричинило моральні страждання позивача.

В свою чергу, суд зазначає, що сам факт невиконання положення статті 118 Земельного кодексу України, на який вказує позивач, не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

В даному випадку факт невиконання положення статті 118 Земельного кодексу України підтверджується рішенням суду, проте обов`язок доказування факту отримання моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на позивача.

Стверджуючи, що моральну шкоду йому було заподіяно протиправною бездіяльністю щодо невиконання положення статті 118 Земельного кодексу України, позивач не надав суду належних доказів в підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача і заподіяною шкодою. Зокрема, суд зазначає, що такими доказами можуть бути документи, які підтверджують погіршення стану здоров`я та звернення у зв`язку з цим до медичних закладів, тощо.

За наслідками дослідження обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем того, що бездіяльністю відповідача йому заподіяно моральну шкоду та відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Щодо прохання позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, то суд звертає увагу на наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, здійснення судового контролю за виконанням судового рішення можливе виключно за ініціативою суду. Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У зв`язку із задоволенням позову частково, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 700 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: с. Жеребкове, Ананьївська ОТГ, Подільський район; адреса длялистування: АДРЕСА_1 ) до Ананьївської міської ради (, вул. Незалежності, 51, м. Ананьїв, Одеська область, 66400) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради у не включенні до порядку денного сесії питання за заявою ОСОБА_1 від 11.08.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000, кадастровий номер :01:001:0504.

Зобов`язати Ананьївську міську раду розглянути та прийняти рішення у встановленому законодавством порядку за заявою ОСОБА_1 від 11.08.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000, кадастровий номер :01:001:0504, з урахуванням приписів підпункту 5 пункту 27 Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Ананьївської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 700,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса