Справа № 360/92/23
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/92/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Сацика Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 06 лютого 2023 року надійшов адміністративний адвоката Сацика Романа Васильовича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач, Управління) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) «Про звільнення ОСОБА_1 » від 22 грудня 2022 року № 6557/к;

2) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 30 грудня 2022 року;

3) стягнути із Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 грудня 2022 року по дату винесення судового рішення;

4) стягнути із Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 грудня 2022 року відповідачем видано наказ № 6557/к про звільнення позивача з посади начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 30 грудня 2022 року. Підставою такого звільнення стала реорганізація Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

Про заплановане звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням штату позивача повідомлено листом-попередженням про звільнення в листопаді 2022 року. Разом із попередженням про майбутнє вивільнення позивачу надано лист-пропозицію, в якому ОСОБА_1 запропоновано переведення на посаду завідувача сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого місця у місті Полтава).

Представник позивача вважає, що запропоновану позивачу посаду в жодному разі не можна вважати рівнозначною посаді позивача, оскільки вона є нижчою за рівнем заробітної плати, аніж та посада, з якої звільнено позивача. Окрім того, місце роботи запропонованої посади є значно віддаленим від місця проживання позивача (враховуючи той факт, що позивач має статус ВПО). Враховуючи вказане, позивачем відмовлено у прийнятті вказаної пропозиції відповідача.

Представник позивача вважає, що відповідач мав реальну змогу перевести позивача на рівнозначну посаду, оскільки такого роду рівнозначні посади були вакантними на момент звільнення позивача і це підтверджує, що відповідач не здійснив всіх можливих дій, спрямованих на працевлаштування позивача на рівнозначній посаді, тим самим не забезпечивши його прав і законних інтересів, гарантованих положеннями чинного законодавства України.

Також представник позивача вважає, що в порушення положення статті 42 КЗпП України відповідачем не враховано переважне право позивача на залишення на роботі - тривалий безперервний стаж роботи в даній установі.

На думку представника позивача, відповідачем порушено частину третю статті 41 Закону України «Про державну службу», а саме запропоновано переведення в іншу місцевість позивача, який у встановленому законодавством порядку визнаний особою з інвалідністю.

У відповідача була відсутні необхідність та підстави у звільненні позивача у зв`язку з реорганізацією, якщо в наявності були вакантні посади.

Отже, на думку представника позивача, наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22 грудня 2022 року № 6557/к «Про звільнення ОСОБА_1 » є незаконним та має бути скасованим.

Від відповідача 28 лютого 2023 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 обіймала посаду начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2022 року № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та наказу Міністерства юстиції від 22.09.2022 № 4011/5 відбулася реорганізація Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яка вимагала проведення комплексу організаційно-розпорядчих дій, в тому числі - кадрових.

Листом за підписом голови комісії з реорганізації Управління від 25 листопада 2022 року № 10.4-35-256/СЗ позивачу направлено попередження про звільнення разом з пропозицією керівника державної служби у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції від 24 листопада 2022 року № 10.1/30/125/22/СЛІ на зайняття посади завідувача сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого місця у місті Полтава).

З огляду на відсутність згоди на переведення на відповідну посаду наказом Управління від 22 грудня 2022 року № 6557/к «Про звільнення ОСОБА_1 » (далі також - оскаржуваний наказ) позивача звільнено з посади начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зв`язку з реорганізацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, відповідно до пункту 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» з 30 грудня 2022 року.

Представник відповідача вважає, що, враховуючи вимоги законодавства, чинного на дату виникнення спірних правовідносин, процедура звільнення позивача проведена у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу», а оскаржуваний наказ, прийнятий із дотриманням чіткої процедури, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Твердження представника позивача про надання Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції пропозиції позивачу вакантної посади, яка не є рівнозначною, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачу запропоновано аналогічну попередній керівну посаду, яка повністю збігається за характером роботи, обсягом повноважень, змістом. Тим більше, що Схемою посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (зі змінами), як попередня посада, яку обіймала позивач, так і запропонована для переведення віднесені до однієї підкатегорії посад державної служби. Також представник відповідача зауважує, що внаслідок проведеної реорганізації відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області перетворено у сектор фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області, очолити який і запропоновано позивачу відповідно до професійних компетентностей.

Щодо тверджень представника позивача про віддаленість запропонованої посади від місця проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи, що стало причиною для відмови від пропозиції для переведення, представник відповідача зазначив, що відповідно до довідки ВПО ОСОБА_1 на момент отримання попередження про звільнення з пропозицією на заняття вакантної посади (у м. Полтава) вже була зареєстрована у м. Біла Церква Київської області, з чого слідує, що пропозиція будь-якої вакантної посади, яка охоплюється територіальною юрисдикцією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Луганська, Донецька, Полтавська, Сумська, Харківська та Чернігівська області) у будь-якому випадку буде значно віддаленою від місця реєстрації позивача.

Щодо тверджень про порушення Управлінням частини третьої статті 41 Закону України «Про державну службу», представник відповідача зазначив, що єдиним законним способом, внаслідок якого відповідачу могло бути відомо про наявність у позивача інвалідності 3 групи - це повідомлення особисто позивачем про відповідні обставини. Проте матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 повідомляла Управління про встановлення їй 3 групи інвалідності. Також наголосив, що зазначення стаття не поширюється на спірні правовідносини, оскільки регулює питання переведення державних службовців, а не звільнення з посади державної служби внаслідок реорганізації державного органу та відмови від запропонованої посади для переведення.

Від представника позивача 04 квітня 2023 року надійшли письмові пояснення по справі, в яких представником позивача викладено аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень.

Зокрема, представник позивача наголошує, що пропозиція відповідача мала містити не лише запропоновану посаду, а й інші рівнозначні/нижчі вакантні посади в тому самому державному органі та рівнозначну або нижчу посаду в іншому державному органі. Однак відповідачем такий обов`язок проігнорований.

Також представник наголошує, що відповідно до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду. При цьому на момент звільнення позивача у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції та інших органах державної влади були наявні вакантні посади. Таким чином відповідач умисно утримав інформацію про всі вакантні посади з метою схилення позивача до відмови від пропозиції та наступного звільнення. Відповідач мав можливість сприяти позивачу в реалізації її права на переведення.

Також представником позивача наведено попередній розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу. Згідно з цим розрахунком середньоденна заробітна плата позивача складає 1169,59 грн. До прикладу, за час вимушеного прогулу за період з 30 грудня 2022 року по 17 березня 2023 року на користь позивача підлягає стягненню сума середньої заробітної плати в розмірі 91228,02 грн (1169,56 грн (середньоденна заробітна плата) х 78 (календарних днів)).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

По справі сторонами заявлено такі клопотання та вчинено судом такі процесуальні дії:

- ухвалою від 13 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив; встановлено сторонам строк для обміну заявами по суті справі; витребувано від відповідача та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції докази, яких, на думку суду, не вистачає для розгляду справи;

- у відзиві відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у задоволенні якого відмовлено ухвалою від 03 березня 2023 року;

- за клопотанням відповідача ухвалою від 06 березня 2023 року продовжено відповідачу строк для надання витребуваних судом документів;

- за клопотанням відповідача від 10 березня 2023 року в матеріали справи долучено витребувані судом документи;

- у письмових поясненнях представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів, яке судом залишено без задоволення за ухвалою від 13 квітня 2023 року.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є особою з інвалідністю 3 групи, що підтверджено пенсійним посвідченням від 23 квітня 2008 року серії НОМЕР_2 та довідкою до акта огляду МСЕК серії 2-20 СМ № 076066.

Позивач в період з 17 січня 2020 року по 30 грудня 2022 року проходила державну службу на посаді начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що підтверджено записами в трудовій книжці позивача від 19 вересня 1995 року серії НОМЕР_3 (записи №№ 28-31), наказами Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16 січня 2020 року № 147/к «Про призначення ОСОБА_1 » та від 22 грудня 2022 року № 6557/к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та за наказом Міністерства юстиції від 22.09.2022 № 4011/5 «Про реорганізацію міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції» Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) реорганізовано шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції. Встановлено, що правонаступниками міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції, які реорганізовуються є відповідні міжрегіональні управління Міністерства юстиції, до яких вони приєднуються. Утворено комісії з реорганізації міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції та призначено голів цих комісій, на яких між іншого покладено обов`язок забезпечити дотримання порядку вивільнення, звільнення, переведення державних службовців та інших працівників, встановленого Кодексом законів про працю України та Законом України «Про державну службу».

Наказом Міністерства юстиції України від 07 жовтня 2022 року № 438/к «Про затвердження структури та штатної чисельності» затверджено структуру та штатну чисельність Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Дослідженням структури та штатної чисельності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що у структурі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції утворено Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення (кількість штатних одиниць 97), до складу якого входить сектор фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області (кількість штатних одиниць 3) (підпункт 16.7).

Головою комісії з реорганізації відповідача 25 листопада 2022 року за № 10.4-35-256/СЗ надіслано на особисту електронну пошту позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 попередження про звільнення, мотивоване тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2022 року № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) реорганізовано шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

Одночасно з попередженням про звільнення направлено лист начальника Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції від 24 листопада 2022 року № 10.1/30/125/22/СЛІ з пропозицією зайняти посаду завідувача сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого місця у місті Полтава).

У попередженні про звільнення роз`яснено, що: у разі згоди з запропонованою посадою позивачу необхідно подати заяву в тридцятиденний строк з дня доведення до відома цього попередження начальнику Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; у разі відмови від запропонованої посади позивача буде звільнено на підстав пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» 30 грудня 2022 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Позивач від пропозиції Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовилась, про що безпосередньо вказано у позові та визнається відповідачем у відзиві.

Враховуючи заяву ОСОБА_1 про відмову від переведення, наказом відповідача від 22 грудня 2022 року № 6557/к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено позивача з посади начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 30 грудня 2022 року, відповідно до пункту 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з реорганізацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

На виконання ухвали від 13 лютого 2023 року відповідачем надано службову записку виконуючого обов`язки начальника Управління персоналу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27 лютого 2023 року № 14.1/34/7/23/СЛВ з переліком всіх вакантних посад в Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції станом на 24 листопада 2022 року та на 30 грудня 2022 року; переліком вакантних посад в Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції, рівнозначних до посади начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), станом на 24 листопада 2022 року та 30 грудня 2022 року.

Дослідженням доповідної записки встановлено, що рівнозначними до посади начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції станом на 24 листопада 2022 року були такі посади:

заступник начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення (2 посади);

заступник начальника відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення;

начальник відділу ресурсного забезпечення Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення;

заступник начальника відділу договірної роботи та публічних закупівель Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення;

завідувач сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Донецькій області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення;

завідувач сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення.

Зауважено, що всі зазначені посади були запропоновані працівникам Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) як рівнозначні посади тим посадам, які вони обіймали.

Згідно із довідкою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 02 березня 2023 року № 8/Зп/12.3 заробітна плата ОСОБА_1 склала:

у жовтні 2022 року 23591,00 грн, у тому числі: посадовий оклад - 7500,00 грн, доплата за ранг - 600,00 грн, індексація - 416,00 грн, надбавка за вислугу років - 1575,00 грн, надбавка за інтенсивність праці - 11250,00 грн, премія щомісячна державних службовців - 2250,00 грн, кількість днів по графіку - 21 робочий день, кількість відпрацьованих днів - 21 робочий день;

у листопаді 2022 року 26700,20 грн, у тому числі: посадовий оклад - 7500,00 грн, доплата за ранг - 600,00 грн, індексація - 525,00 грн, надбавка за вислугу років - 1575,00 грн, надбавка за інтенсивність праці - 14250,00 грн, премія щомісячна державних службовців - 2250,00 грн, кількість днів по графіку - 22 робочих дня, кількість відпрацьованих днів - 22 робочих дня.

За обрахунком відповідача середньоденна заробітна плата складає 1169,56 грн (до виплати 941,50 грн); середньомісячна заробітна плата - 25145,60 грн (до виплати 20242,21 грн).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України від 10.12.2015 № 889 VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до статті 5 Закону № 889-VIII (тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Частиною п`ятою статті 22 Закону № 889-VIII передбачено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частиною третьою статті 83 Закону № 889-VIII визначено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У свою чергу ретроспективний аналіз положень Закону № 889-VIII дає підстави для висновку, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення передбачала різні редакції.

Редакція статті 87 Закону № 889-VIII станом на день попередження позивача про звільнення та на день її звільнення з державної служби визначала підставу для звільнення державного службовця (скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу), особливості її застосування (попередження про наступне вивільнення одночасно направляється з пропозицією рівнозначної посади або як виняток нижчої посади відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей) і наслідок відмови від запропонованих посад (у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої статті 87). При цьому, вказівка на застосування загальної процедури вивільнення працівників, установленої законодавством про працю, відсутня.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин процедура звільнення повністю врегульована положеннями Закону № 889-VIII, що виключає застосування до спірних правовідносин положень Кодексу законів про працю України, окрім врахування переважного права на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, про що вказано в абзаці другому частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII.

З вищенаведених положень Закону № 889-VIII слідує, що, як на день попередження позивача про звільнення, так і на день звільнення, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: - скорочення чисельності або штату державних службовців; - скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців; - реорганізація державного органу.

При цьому у разі звільнення державного службовця з підстав, визначених у пункті 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, зокрема у зв`язку із реорганізацією державного органу, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. І лише, якщо державний службовець відмовляється від такого переведення, роботодавець звільняє такого державного службовця.

Таким чином судом встановлено, що виключною підставою для звільнення державного службовця з причини реорганізації державного органу та за умови існування іншої вакантної рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби, на яку можливо переведення державного службовця за його згодою, є відмова від такого переведення.

Як встановлено судом з вищеописаних доказів, відбулася реорганізація Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яка вимагала проведення комплексу організаційно-розпорядчих дій, в тому числі - кадрових.

Відповідачем одночасно з попередженням про звільнення вручено позивачу, яка обіймала посаду начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (з розташуванням робочого місця до реорганізації відповідача в місті Сєвєродонецьку Луганської області), пропозицію обійняти посаду завідувача сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого міста у місті Полтава).

При цьому із затвердженої наказом Міністерства юстиції України структури Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слідує, що у складі Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення відсутній відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області, а створений сектор фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області.

Вказане свідчить, що сектор фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції створений на заміну відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції запропоновано позивачу обійняти посаду, утворену на заміну тій посаді, на якій вона працювала в Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Харків).

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем дотриманий обов`язок щодо попередження та надання пропозиції рівнозначної посади.

Однак позивач відмовилася від переведення на запропоновану посаду, що, у свою чергу, стало підставою для її звільнення з державної служби відповідно до пункту 1 частини першої та абзацу третього частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII.

Щодо тверджень представника позивача, що запропонована позивачу посада не є рівнозначною до посади, з якої відбулося звільнення, суд відхиляє їх як безпідставні з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону № 889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 889-VIII визначено такі категорії посад державної служби: категорія «А», категорія «Б», категорія «В».

Визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (частина четверта статті 6 Закону № 889-VIII).

Разом з тим Законом № 889-VIII не визначено поняття «нижча посада» та «вища посада».

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» затверджено перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій.

Переліком посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15, визначено належність до категорії «Б» підкатегорії «Б3», як посади начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (посада, яку обіймала позивача), так і завідувача сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (запропонована позивачу посада).

Щодо відмінності розміру посадового окладу начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку від розміру посадового окладу завідувача сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, встановлених Схемою посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15, то суд вважає за необхідне зауважити, що розмір посадового окладу у розумінні Закону № 889-VIII не визначений критерієм віднесення посади державної служби до певної категорії та підкатегорії. На користь таких висновків суду свідчить належність обох цих посад до категорії «Б» підкатегорії «Б3» й за вказаною Схемою посадових окладів.

За вище наведеного нормативного регулювання суд дійшов висновку, що оскільки посада, яку обіймала позивача, та посада, яку позивачу запропоновано до переведення, належать до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів, то такі посади у розумінні Закону № 889-VIII є рівнозначними.

Щодо тверджень представника позивача, що пропозиція відповідача мала містити не лише запропоновану посаду, а й інші рівнозначні/нижчі вакантні посади в тому самому державному органі та рівнозначну або нижчу посаду в іншому державному органі, то суд відхиляє їх як такі, що суперечать абзацу другому частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII, в якому визначений обов`язок суб`єкта призначення або керівника державної служби запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби, або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Крім того, твердження представника позивача щодо сталої практики в частині необхідності направлення працівнику пропозиції саме усіх вакантних посад, наявних у державному органі, спростовується правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 січня 2023 року в справі № 340/2871/21, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України має бути врахованим під час вирішення спору.

Щодо правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 16 червня 2021 року по справі № 440/1964/20, від 15 липня 2021 року по справі № 140/6353/20 та від 13 жовтня 2021 року по справі № 240/10996/20, на які посилається представник позивача у позовній заяві, суд погоджується з твердженнями представника відповідача, що такі правові позиції не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки, по перше, вони стосувалися спорів, які виникли за інших обставин, а, по друге, стосувалися застосування статті 87 Закону № 889-VIII в іншій редакції ніж та, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Щодо тверджень представника позивача про порушення відповідачем частини третьої статті 41 Закону № 889-VIII, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 41 Закону № 889-VIII визначено, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця (частина друга статті 41 Закону № 889-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 41 Закону № 889-VIII не допускається переведення в іншу місцевість державного службовця - вагітної жінки або особи, яка є єдиним опікуном дитини віком до 14 років, а також державного службовця, який у встановленому законодавством порядку визнаний особою з інвалідністю. Не допускається таке переведення також у разі виникнення у державного службовця особливо важливих особистих або сімейних обставин.

Суд зазначає, що згідно із статтею 25 Кодексу законів про працю України при укладенні трудового договору забороняється вимагати від осіб, які поступають на роботу, відомості про їх партійну і національну приналежність, походження, реєстрацію місця проживання чи перебування та документи, подання яких не передбачено законодавством.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Отже, законодавством встановлено заборону збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію про стан здоров`я особи.

Тобто, єдиним законним способом, внаслідок якого відповідачу могло бути відомо про наявність у позивача інвалідності 3 групи - це повідомлення особисто позивачем про відповідні обставини.

Представник відповідача у відзиві заперечив, що ОСОБА_1 повідомляла відповідача про встановлення їй 3 групи інвалідності.

Представником позивача не надано відповідних доказів на спростування таких тверджень відповідача.

Отже матеріалами справи не підтверджено того, що ОСОБА_1 повідомляла Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення їй 3 групи інвалідності.

Суд зауважує, що особа, якій встановлено інвалідність, самостійно визначає, чи повідомляти роботодавця про наявність у неї інвалідності. Однак, ризики, які можуть настати через неповідомлення роботодавця про відповідні обставини, несе сама особа.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 14 липня 2022 року по справі № 826/7354/18.

За таких обставин суд погоджується з твердженнями відповідача, що оскільки позивачем не повідомлено, що вона є особою з інвалідністю, у відповідача були відсутні підстави для застосування положень частини третьої статті 41 Закону № 889-VIII.

Більш того, суд зауважує, що статтею 41 Закону № 889-VIII врегульовано процедуру переведення державного службовця з ініціативи суб`єкта призначення або державного службовця.

Натомість статтею 87 Закону № 889-VIII визначено можливість переведення державного службовця на запропоновану посаду в інший державний орган у процедурі припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення внаслідок реорганізації державного органу.

Суд вважає, що визначені цими статтями процедури різняться за своєю юридичною природою, а тому положення статті 41 Закону № 889-VIII взагалі є незастосовними до спірних правовідносин, у тому числі й в частині заборони переведення в іншу місцевість державного службовця, який є особою з інвалідністю.

Щодо тверджень представника позивача про віддаленість місця розташування запропонованого робочого місця від фактичного місця проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи, суд зазначає таке.

Як вказано у клопотанні відповідача про долучення до матеріалів справи витребуваних документів, робоче місце позивача до реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) територіально знаходилось у місті Сєвєродонецьк Луганської області.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 3), продовжений за Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 2593/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789, затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або, які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Відповідно до вказаного переліку Луганська область, зокрема, Сєвєродонецька міська територіальна громада, на території якої були розташовані структурні підрозділи Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у тому числі відділ, де працювала позивач, належала до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до змісту цього наказу Сєвєродонецька міська територіальна громада входить до переліку окупованих територій.

У відзиві на позов представником відповідача вказано, що у зв`язку з веденням бойових дій в межах Луганської області, та окупацією частини цієї території, існування реальної загрози для життя і здоров`я працівників, було прийнято відповідне рішення про зміну територіального розташування всіх структурних підрозділів Луганської області.

Суд зазначає, що обставини переміщення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та його структурних підрозділів з території проведення воєнних (бойових) дій (окупованих територій) не стосуються предмету спору по даній справі, тому не входять до предмету доказування по справі.

Як слідує з довідки від 04 липня 2022 року № 3248- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач перемістилася та зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа у місті Біла Церква Київської області.

Як вказано у пропозиції, робоче місце завідувача сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції територіально розташоване у місті Полтава.

Вказані обставини підтверджують, що запропонована позивачу рівнозначна вакантна посада дійсно територіально віддалена від фактичного місця проживання ОСОБА_1 .

Однак, вказане жодним чином не свідчить про порушення відповідачем процедури звільнення позивача, оскільки положеннями статті 87 Закону № 889-VIII не визначено обов`язку суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби за місцем його проживання.

Щодо тверджень представника позивача про неврахування відповідачем переважного права позивача на залишення на державній службі, оскільки позивач має тривалий безперервний стаж роботи в даній установі, то суд їх відхиляє як такі, що суперечать фактичним обставинам справи.

Так, при розгляді даної справи судом встановлено, що позивачу вручено пропозицію обійняти іншу вакантну рівнозначну посаду в Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції. Суд вважає, що вже сам факт вручення цієї пропозиції свідчить, що суб`єктом призначення враховано переважне право позивача на залишення на роботі.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи все вище викладене, виходячи із встановлених обставин у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що відповідачем у повній мірі дотримано порядок звільнення позивача з державної служби, визначений статтею 87 Закону № 889-VIII, а наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) «Про звільнення ОСОБА_1 » від 22 грудня 2022 року № 6557/к є таким, що відповідає критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не підлягає скасуванню судом.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, підстави для задоволення таких позовних вимог у суду також відсутні.

За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Щодо сплаченого позивачем судового збору за подання до суду цього позову в сумі 2147,20 грн, що підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією № , суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Вказане свідчить, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду цього позову та нею помилково сплачено судовий збір в сумі 2147,20 грн.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина друга статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на право звернутися до суду із заявою про повернення сплаченого нею судового збору в сумі 2147,20 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Сацика Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 16, код за ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова