Справа № 813/8042/14
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року справа №813/8042/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Малісевич М.В.

за участю:

позивача не прибув

представника відповідача Цинайко Н.А.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до п.7-2 статті 36 КЗпП України;

- скасувати наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 №2520-ц про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до п.7-2 статті 36 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Офісу Генерального прокурора;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23.10.2014 і по день фактичного поновлення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково - рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022 скасовано в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції Львівського окружного адміністративного суду; в іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022 залишено без змін.

01 березня 2022 року справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Кухар Н.А.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року суд перейшов з спрощеного позовного провадження до розгляду справи №813/8042/14 за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 30 березня 2023 року підготовче провадження в адміністративній справі закрито та призначено справу №380/8042/14 до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у поясненях на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року №2520-ц;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України з 24 жовтня 2014 року;

- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 3 074 707,12 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року по 19 жовтня 2021 року з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

- рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України з 24 жовтня 2014 року та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 14 970,80 грн. звернуто до негайного виконання.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково - рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022 скасовано в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції Львівського окружного адміністративного суду; в іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022 залишено без змін.

При вирішенні спору в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд керується наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку № 100 (далі - у редакції, чинній у період вимушеного прогулу позивача до 11.12.2020) передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

За правилами пункту 10 Порядку № 100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). У разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо таке коригування середньої заробітної плати не провадиться. Працівникам бюджетних установ і організацій, яким відповідно до законів України щомісячно перераховуються посадові оклади (ставки) до рівня не нижчого середньої (подвійної) заробітної плати в промисловості (народному господарстві), розрахунки виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати, можуть провадитися, якщо не передбачено у колективному договорі, виходячи з посадового окладу (ставки) того місяця, в якому відбулася подія, пов`язана з відповідними виплатами, з урахуванням постійних доплат і надбавок.

Відповідно до довідки Офісу Генерального прокурора від 31.08.2020 №21-1072зп середньоденний заробіток позивача складає 712,89 грн.

З 01.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-актів» від 09.12.2015 №1013 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 №505) підвищено посадові оклади прокурорсько-слідчих працівників органів прокуратури.

Таким чином, з 01.12.2015 середньоденний заробіток ОСОБА_1 за посадою начальника відділу Генеральної прокуратури України склав 1026,56 грн. (712,89 грн. х 1,44).

У подальшому підвищення посадових окладів та інших виплат прокурорсько-слідчим працівникам відбулося з 06.09.2017 згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» від 30.08.2017 № 657.

Таким чином, з 06.09.2017 середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 становив 2340,56 грн. (1026,56 грн. х 2,28).

У постанові від 13.02.2023 у даній справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що: «Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу необхідно обчислювати із врахуванням підвищених тарифних ставок і посадових окладів шляхом коригування на коефіцієнт їх підвищення, але тільки за період з 24.10.2014 по 11.12.2020, оскільки пункт 10 Порядку №100 був чинним до 11.12.2020, а отже вказаний пункт стосовно обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача з урахуванням коефіцієнту підвищення підлягає застосуванню по дату 11.12.2020. Підстави для застосування коефіцієнта підвищення з 12.12.2020 відсутні».

Враховуючи, що пункт 10 Порядку №100 стосовно обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача з урахуванням коефіцієнту підвищення був чинним до 11.12.2020, то з 12.12.2020 року середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 становив 712,89 грн.

Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» від 04.09.2013 №9884/0/14-13/13, «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» від 09.09.2014 №10196/0/14-14/13, «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» від 18.09.2015 №560/13/133-15, «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» від 05.08.2016 №11535/0/14-16/13, «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2018 рік» від 19.10.2017 №224/0/103-17/214, «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» від 08.08.2018 №78/0/206-18, «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» від 29.07.2019 №1133/0/206-19, враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України «Про перенесення робочих днів у 2014 році» від 21.11.2013 №920-р, «Про перенесення робочих днів у 2015 році» від 12.11.2014 №1084-р, «Про перенесення робочих днів у 2016 році» від 11.11.2015 №1155-р, «Про перенесення робочих днів у 2017 році» від 16.11.2016 №850-р, «Про перенесення робочих днів у 2018 році» від 11.01.2018 №1-р, «Про перенесення робочих днів у 2019 році» від 10.01.2019 №7-р, «Про перенесення робочих днів у 2020 році» від 23.10.2019 №995-р та вимоги Закону України «Про внесення змін до статті 73 Кодексу законів про працю України» від 05.03.2015 №238-VIII, загальна кількість робочих днів у період з 24.10.2014 по 19.10.2021 становить 1748 робочих днів.

Таким чином, з урахуванням наведеного розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014 по 19.10.2021 складає по періодах наступним чином:

1) з 24.10.2014 по 30.11.2015 - 196 757,64 грн. (712,89 грн. х 276 робочих днів);

2) з 01.12.2015 по 05.09.2017 - 452 712,96 грн. (1026,56 грн. х 441 робочий день);

3) з 06.09.2017 по 11.12.2020 - 1 916 918,64 грн. (2340,56 грн. х 819 робочих днів);

4) з 12.12.2020 по 19.10.2021 - 151 132,68 грн. (712,89 грн. х 212 робочих днів).

Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.02.2023 року, стягненню на користь позивача з відповідача підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 24.10.2014 року по 19.10.2021 року в розмірі 2 717 521,92 грн. (196 757,64 грн. + 452 712,96 грн. + 1 916 918,64 грн. + 151 132,68 грн.).

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи надані докази, а також норми чинного законодавства суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 в розмірі 2 717 521,92 грн.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

За наслідками розгляду даної справи розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволити.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2 717 521 (два мільйони сімсот сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять одну) грн. 92 коп.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.04.2023 року.

Суддя Кухар Н.А.