Справа № 640/408/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/408/21 Суддя першої інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач,) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України (далі - Відповідач, Ліквідаційна комісія ВАСУ) про зобов`язання видати йому, як судді у відставці, довідку про суддівську винагороду судді Вищого адміністративного суду України, обчислену на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) з базового посадового окладу у розмірі 62,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, починаючи з 19.02.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021 позов задоволено повністю - зобов`язано Ліквідаційну комісію Вищого адміністративного суду України видати ОСОБА_1 як судді у відставці довідку про суддівську винагороду судді Вищого адміністративного суду України, обчислену на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII з базового посадового окладу у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, починаючи з 19.02.2020.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Позивача звільнено у відставку з посади судді суду касаційної інстанції та відраховано зі штату Вищого адміністративного суду України, як суду касаційної інстанції, а відтак з наступного дня після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 ОСОБА_1 набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Крім того підкреслив, що неузгодженість чинного законодавства в частині прирівняння посад суддів вищих спеціалізованих судів та Верховного Суду не є підставою для відмови у видачі довідки.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог, визначивши розмір базового посадового окладу Позивача як суддів Верховного Суду, по-друге, Вищий адміністративний суд України не є вищим спеціалізованим судом відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», по-третє, є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виконує ті ж самі повноваження, що виконував Вищий адміністративний суд України до припинення його діяльності, адже вищі спеціалізовані суди не мали статусу найвищий судів у системі судоустрою України, по-четверте, рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 не стосується предмету доказування в цій справі, адже підставою для відмови у видачі довідки про розмір суддівської винагороди став п. 7, а не п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, по-п`яте, до суддів Вищого адміністративного суду України у відставці належить застосовувати посадові оклади працюючих суддів, які продовжуються перебувати у штаті цього суду на цей час, по-шосте, Відповідач позбавлений можливості самовільно прирівнювати суддів у відставці Вищого адміністративного суду України до суддів Верховного Суду в частині їх окладів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 27.06.2022.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2022 зупинено апеляційне провадження у справі №640/408/21 до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №640/26846/20.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023 поновлено провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 №788-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом в.о. Голови суду Вищого адміністративного суду України від 19.11.2015 відраховано ОСОБА_1 , суддю Вищого адміністративного суду України, з 19.11.2015 із штату суду у зв`язку із звільненням його у відставку відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.11.2015 №788-VIII (а.с. 25).

За результатами розгляду звернення Позивача щодо виникнення права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Ліквідаційна комісія ВАСУ листом від 27.10.2020 №251/12-14/20 відмовила ОСОБА_1 у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вищого адміністративного суду України на підставі статті 135 Закону № 1402-VIII з посиланням на те, що нарахування винагороди суддям Вищого адміністративного суду України здійснюється відповідно до Закону № 2453-VI. Також у листі зазначено, що посадовий оклад судді Вищого адміністративного суду України складається з 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року з застосуванням коефіцієнта для судді вищого спеціалізованого суду - 1,2 (розрахунок 15*2102*1,2=37836 грн), тобто посадовий оклад станом на 01.01.2020 становить 37 836 грн. Крім того, Відповідач вказав на те, що Законом №1402-VIII закріплено порядок визначення посадового окладу як складової частини суддівської винагороди виключно для судів першої, апеляційної інстанцій, вищих спеціалізованих судів та Верховного Суду (а.с. 7-8).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 126, 130 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, ст. ст. 17, 36, 135, 142, п. п. 20, 23 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 18-рп/2011, рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013, рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013, рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 , як суддя суду касаційної інстанції у відставці, набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а підставою для реалізації зазначеного права є довідка про розмір суддівської винагороди, яку зобов`язаний видати Відповідач.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Питання соціального захисту судді у відставці визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII було запроваджено проведення первинного кваліфікаційного оцінювання суддів з метою прийняття рішень щодо можливості здійснення ними правосуддя у відповідних судах.

Як було встановлена раніше, ОСОБА_1 був звільнений у відставку Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 №788-VIII та первинного кваліфікаційного оцінювання не проходив.

Особливості нарахування суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання у залежності від проходження суддею кваліфікаційного оцінювання були визначені у п.п. 22-25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Положеннями п. 2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII було визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до п. 22 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону№ 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

За правилами п. 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 07.07.2010 № 2453-VI.

Однак Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року № 193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, п.п. 22, 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII були виключені.

Згідно п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 01.01.2020 для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У свою чергу п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачав, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Водночас, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Указане рішення обґрунтоване тим, що запровадження згідно із положеннями п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч. 1 ст. 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Також Конституційний Суд України наголосив на тому, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.

Згідно ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який по-різному визначав порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у залежності від проходження кваліфікаційного оцінювання, втратив чинність.

Визначаючи норму права, яка регулює порядок і підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді після 19.02.2020, колегія суддів враховує, що норми і положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI щодо виплати пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залишалися чинними в силу положень п. 2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, адже про них було зазначено в п. 25 цього ж розділу.

Разом з тим, із втратою чинності п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII припинили свою дію також і норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, що визначали порядок і підстави для виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, починаючи з 19.02.2020 правовідносини щодо нарахування і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Застосовуючи вказані норми права до правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та Ліквідаційною комісією ВАСУ і є предметом спору в цій справі, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Порядок реалізації права, передбаченого зазначеною нормою, визначений Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Порядку до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Форма довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначена у додатку 2 до Порядку.

Таким чином для реалізації права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 необхідно отримати довідку про суддівську винагороду та направити її до уповноваженого територіального органу Пенсійного фонду України.

Колегія суддів наголошує, що визначальним для вирішення цього спору є те, що положеннями ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII Позивачу гарантовано право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У свою чергу, вирішуючи питання про те, яка з посад судді є відповідною тій посаді, з якої ОСОБА_1 було звільнено у відставку, колегія суддів зазначає таке.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» було викладено у новій редакції, зокрема, ст. 125 Конституції України, яка визначає принципи побудови судоустрій в Україні.

Нові організаційні основи судоустрою були також викладені й у главі 1 розділу ІІ Закону № 1402-VIII, які не передбачають у системі судоустрою України Вищого адміністративного суду України.

Положеннями п. п. 6, 7, 8 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачено, що Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України діють у межах їх повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом. З дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку (положення п. 7 розділу XII щодо слів «та ліквідуються» в частині Верховного Суду України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020). До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами)

День початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, визначається рішенням його Пленуму, що публікується на веб-порталі судової влади та в газеті «Голос України».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Отже, з 15.12.2017 Вищий адміністративний суд України припинив виконувати повноваження, визначені процесуальним законом, та перебуває у стані ліквідації. Тобто з цієї дати указаний спеціалізований суд припинив свою діяльність у розумінні п. 7 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, а відтак на суддів, звільнених у відставку з указаного суду, поширюються норми і гарантії, визначені саме Законом №1402-VIII, а не Законом №2453-VI.

Колегія суддів враховує, що питання соціального захисту суддів у відставці, які обіймали посади в судах, що ліквідуються як не передбачені в системі судоустрою України, не були врегульовані прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII.

Указаним Законом, зокрема, не визначено, які з посад суддів у новій системі судоустрою України є відповідними посадам суддів, які до виходу у відставку працювали у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищому господарському суді України, Вищому адміністративному суді України.

Разом з тим, указана обставина, на думку суду апеляційної інстанції, не може бути перешкодою для реалізації Позивачем свого права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII та визнання його у відсотковому співвідношенні до рівня суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, для правильного вирішення цього спору належить з`ясувати, який з передбачених ст. 17 Закону судів України є відповідним Вищому адміністративному суду України у період його діяльності до 15.12.2017.

При вирішенні цього питання суд першої інстанції проаналізував положення Конституції України щодо правосуддя, главу 4 Закону № 2453-VI, главу 5 Закону № 1402-VIII, норми Кодексу адміністративного судочинства України щодо касаційного оскарження судових рішень, а також висновки Конституційного Суду України, викладені у рішеннях від 11.03.2010 № 8-рп/2010 та від 13.12.2011 № 17-рп/2011, і прийшов до висновку про те, що фактично Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виконує ті ж функції суду касаційної інстанції, які виконував Вищий адміністративний суд України до припинення його діяльності. Відповідним судом, до якого передано всі без виключення функції Вищого адміністративного суду України, як суду касаційної інстанції, є Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду.

З такими висновками суду не може не погодитися й суд апеляційної інстанції, позаяк фактично і на час звільнення Позивача у відставку, і на момент вирішення цього спору в Україні діє двоступенева система касаційних судів.

У зв`язку з цим Окружний адміністративний суд міста Києва правильно вказав на те, що розмір довічного грошового утримання судді у відставці Вищого адміністративного суду України має бути співмірним із суддівською винагородою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з доводами Відповідача про те, що Верховий Суд відповідно до ч. 3 ст. 125 Конституції України є найвищим судом у системі судоустрою України, в той час як касаційні вищі спеціалізовані суди, у тому числі Вищий адміністративний суд України, вказаного статусу не мали.

Разом з тим зазначена різниця у правовому статусі Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду, у складі якого діє Касаційний адміністративний суд, не спростовує висновків суду першої інстанції про те, що обсяг процесуальних повноважень судді Вищого адміністративного суду України до 15.12.2017 є найбільш наближеним до функцій щодо здійснення правосуддя, покладених на суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у порівнянні з іншими судами, що утворюють систему судоустрою України згідно ст. 17 Закону № 1402-VIII.

Крім іншого, судова колегія вважає за необхідне зауважити про неможливість поширення на Позивача правового статусу судді спеціалізованого суду у розумінні ст. 31 Закону №1402-VIII, оскільки із змісту останньої вбачається, що вищі спеціалізовані суди є судами першої та апеляційної інстанції з розгляду окремих категорій справ, однак не віднесені законодавцем до судів касаційної інстанції, яким був Вищий адміністративний суд України.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Аналіз змісту позовної заяви свідчить, що, звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просив обчислити суддівську винагороду, виходячи з 62,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Визначення Позивачем саме такого розміру було зумовлене відсутністю у спеціальному законодавстві норм, як б чітко встановлювали правовий статус звільнених у відставку суддів вищих спеціалізованих судів України у розрізі діючої системи судів України.

Разом з тим, як було зазначено вище, за своєю правовою природою посада судді Вищого адміністративного суду України, яку обіймав ОСОБА_1 на момент звільнення у відставку, є найбільш наближеною до посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції з урахуванням норм ч. 2 ст. 9 КАС України мав правові підстави вийти за межі позовних вимог, внаслідок чого прийняв в законне та обґрунтоване рішення у цій справі.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 12 квітня 2023 року.