Справа № 420/4297/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4297/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору військової частини НОМЕР_2 , Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору військової частини НОМЕР_2 , Державної казначейської служби України, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Командування ВМС ЗС України, яка полягає у невиплаті компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням строків виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 30.06.2020 по 31.07.2020 включно;

стягнути з Командування ВМС ЗС України (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 на відшкодування заподіяної протиправною бездіяльністю Командування ВМС ЗС України моральної шкоди у розмірі 100 (сто) тисяч гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з вини відповідача ОСОБА_1 з 14.11.2016 знаходиться у вимушеному прогулі. Цей юридичний факт підтверджується постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 по справі № 815/7098/16.

Позивач зазначає, що 24.09.2020 відповідачем видано наказ № 184 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , в абзаці 1 п.4 наказу № 184 викладене рішення про поновлення ОСОБА_1 з 14.11.2016 у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всіх видах забезпечення на виконання постанови суду від 20.04.2017; в абзаці 11 п.4 наказу № 184 викладене рішення про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.06.2020 по 24.09.2020; в абзаці 12 п.4 наказу № 184 викладене рішення про зарахування ОСОБА_1 до вислуги років військової служби в ЗС України періоду з 14.11.2016 по 24.09.2020.

Також позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 визначило виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за вище вказаний період вимушеного прогулу через фінансовий орган військової частини НОМЕР_2 . 28.09.2020 грошові кошти у розмірі 68644,51 грн. було перераховано з реєстраційного рахунку в/ч НОМЕР_2 на картковий рахунок позивача у «УкрСиббанку», що підтверджується платіжної відомістю №09 від 28.09.2020. Щомісячний розрахунок цього грошового забезпечення міститься у роздавальній відомості № 670 за вересень 2020 року, складений та підписаний уповноваженими на то посадовими особами в/ч НОМЕР_2 та узгоджений з відповідними посадовими особами Командування ВМС ЗС України (в/ч НОМЕР_1 ).

На переконання позивача, йому як військовослужбовцю ЗС України, щомісячне грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 30.06.2020 по 24.09.2020 включно фактично було виплачено 28.09.2020. Таким чином, грошове забезпечення за червень (за 30.06.2020) та липень (з 01.07.2020 по 31.07.2020) 2020 року в розмірі, вказаному у роздавальної відомості №670, було виплачено позивачу з затримкою на один і більш календарних місяців, що є підставою для виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошового забезпечення за червень та липень 2020 року у зв`язку з порушенням строків його виплати.

Позивач стверджує, що у вересні 2020 року саме Командування ВМС ЗС України зобов`язано було прийняти відповідні рішення та організувати нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 30.06.2020 по 31.07.2020, проте відповідач цього не зробив.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача та вважаючи бездіяльність відповідача щодо виплати компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що позивачу виплачено середньомісячне грошове забезпечення за період з 15.11.2016 по 29.06.2020 в сумі 604 371,60 грн.

Також, представник відповідача зазначає, що з метою отримання належної пенсії та з урахуванням відшкодування моральних потрясінь понесених ОСОБА_1 . командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України прийнято рішення виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі повного грошового забезпечення за період з 30.06.2020 по 24.09.2020 в сумі 69689,86 грн., а з урахуванням утриманого податку 68644,51 грн. При цьому, зазначена виплата, за своєю природою є виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який нарахований та стягнутий за рішенням суду. Зазначене питання також досліджувалось під час розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України за вх. №42244/20. При цьому, судом не встановлено будь-яких порушень.

За таких обставин, на переконання відповідача, середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 30.06.2020 по 31.07.2020 включно, нарахований та стягнутий за рішенням суду по справі № 815/7098/16, не є заробітною платою у розумінні як Закону України «Про оплату праці» так і Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а тому не підлягає компенсації. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 20 грудня 2019 року в справі №804/3000/18 та від 11 лютого 2021 року по справі №1540/3742/18.

Разом з цим, представник відповідача вказує, що заявлена моральна шкода є необґрунтованою та безпідставною.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що доводи відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, суперечать вимогам нормативно-правових актів діючого законодавства України, що підлягають застосуванню при вирішенні правового спору у справі № 420/4297/21, та не відповідають фактичним обставинам справи. Ці доводи не спростовують юридичні факти, обставини та доводи, які викладені у позовної заяві.

Ухвалою суду від 07.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу суду від 06.07.2021 скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 29.11.2021 року прийнято до провадження справу та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 09.12.2021 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору військової частини НОМЕР_2 , Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, стягнення моральної шкоди до надходження відомостей щодо одужання позивача.

Ухвалою суду від 13.03.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.03.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від представника військової частини НОМЕР_2 надійшло клопотання про розгляд справи без відповідача.

В судовому засіданні, призначеному на 21.03.2023 року, заслухано пояснення позивача та розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 24.09.2020 року прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.09.2020 року № 184, пунктом 4 якого визначено наступне.

На виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 по справі № 815/7098/16 капітана 1 рангу ОСОБА_1 з 14 листопада 2016 року поновити у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаді начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та на всіх видах забезпечення.

Капітана 1 рангу ОСОБА_1 , начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 травня 2016 року № 428 з військової служби у відставку за пунктом "б" частини 7 статті 26 (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу. З 24 вересня 2020 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , зняти зі всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважати виплаченою грошову допомогу при звільненні з військової служби у відставку в розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу в Збройних Силах за 45 календарних років у розмірі 195 378 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень 75 копійок відповідно до наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260.

Вважати виплаченим грошове забезпечення, з урахуванням раніш виплачених сум, за період з 30 січня 2002 року по 25 липня 2014 року за пунктом 12 Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014 по справі № 2-а-6803/09/1570 з урахуванням основних, додаткових щомісячних видів грошового забезпечення, одноразових видів грошового забезпечення, індексації за цей період на загальну суму 656 823 (шістсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять три) гривні 35 копійок.

Житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечений. Перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог п. 77 "Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, припинити доступ до державної таємниці у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас.

Про припинення доступу зробити усі необхідні записи в облікових картках та повідомити начальника управління Служби безпеки України в Одеській області.

Вважати здійсненими усі належні перерахування до органів Пенсійного фонду України за період з 30 січня 2002 року по 25 липня 2014 року.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, пункту 9 розділу XXXI наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами) здійснити повний розрахунок капітана 1 рангу ОСОБА_1 по грошовому та матеріальному забезпеченню, як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку, з урахуванням повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/5639/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 та рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/5826/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_2 , як зазначено нижче:

виплатити ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 по 29.06.2020 в розмірі 604 371 (шістсот чотири тисячі триста сімдесят одну) гривню 60 копійок;

виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.06.2020 по 24.09.2020;

зарахувати військовослужбовцю до вислуги років та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання, період з 14.11.2016 по 24.09.2020;

виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з 14.11.2016 по 24.09.2020 в розмірі 38 354 (тридцять вісім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні 14 копійок.

Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено: витяг із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 13.05.2016р. №428, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014р. по справі № 2-а-6803/09/1570, рішення тимчасово виконуючого обов`язки Міністра оборони України 10.10.2016р. № 10430/з/1, Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 по справі №815/7098/16, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2020р. по справі №815/7098/16, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі № 44 від 28.08.2020, довідка-розрахунок середнього заробітку.

Отже, судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.09.2020 року №184 позивача поновлено на посаді з якої його було звільнено з 14.11.2016 року та з 24.09.2020 року виключно зі списків особового складу на підставі витягу із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 13.05.2016р. №428, постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014р. по справі № 2-а-6803/09/1570, рішення тимчасово виконуючого обов`язки Міністра оборони України 10.10.2016р. № 10430/з/1, Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 по справі №815/7098/16, ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2020р. по справі №815/7098/16, довідки про вартість речового майна, що належить до видачі № 44 від 28.08.2020, довідки - розрахунку середнього заробітку.

Судом встановлено, що позивачу 28.09.2020 виплачено командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 30.06.2020 по 24.09.2020 в сумі 69689,86 грн.

Вказані обставини підтверджуються копією роздавальних відомостей, платіжними дорученнями, довідкою про заробітну плату від 04.01.2021 року №3.

Відповідно до ст.1-2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до п.2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМ України №1427 від 20.12.1997 року, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток.

В свою чергу, відповідно до наказу №184 від 24.09.2020 року грошове забезпечення за період з 30.06.2020 по 31.07.2020 року в розмірі 25416,09 грн нараховано та виплачено саме за час вимушеного прогулу.

Суд враховує, що якщо працівник був незаконно звільнений, трудовий договір з ним був незаконно припинений роботодавцем в односторонньому порядку. Виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника полягає у відновленні трудового договору, який раніше існував і був незаконно припинений роботодавцем.

До моменту фактичного виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника трудові правовідносини, які існували до порушення з боку роботодавця, не виникають. У зв`язку з цим, виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, у тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу або різниця у заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи, не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу.

Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом, виплачений на виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Між тим, формулювання назви виплати «грошове забезпечення за час вимушеного прогулу» та «середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу» або «грошове забезпечення за відповідний період, нараховане за результатом вирішення спору про незаконне звільнення», є ідентичним по суті та стосується саме питань оплати за час вимушеного прогулу.

Таким чином, твердження позивача, що йому 28.09.2020 року виплачено саме щомісячне грошове забезпечення за період з 30.06.2020 року по 31.07.2020 року, є помилковим.

Отже, оскільки грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 30.06.2020 року по 31.07.2020 року нараховано позивачу на виконання рішення суду на підставі наказу від 24.09.2020 року, яким, зокрема, позивача поновлено на посаді, та виплачено 28.09.2020 року, відповідачем не допущено затримку на один і більше календарних місяців виплату доходу, нарахованого ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 30.06.2020 року по 31.07.2020 року.

З огляду на викладене, доводи позивач щодо вчинення відповідачем бездіяльність яка полягає у невиплаті компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 30.06.2020 по 31.07.2020 включно є необґрунтованими.

Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача та заявленою моральною шкодою у розмірі 100 000 грн., а також з огляду на ухвалення рішення про відмову у задовленні позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів 1, 12 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір".

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору військової частини НОМЕР_2 , Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , військова частина НОМЕР_5 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 );

Треті особи:

Військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ),

Державної казначейської служби України (, адреса: 01601,

м. Київ, вул. Бастіонна, 6)

Суддя П.П. Марин

.