Справа № 640/17624/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

при секретарі судового засідання Кузьмич М.Б.,

за участі

представника позивача - адвоката Литвинця С.А.,

представника відповідача Крайдуба В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (правонаступником якого є Національний банк України) від 03.03.2020 №419 та постанову про застосування штрафної санкції №233/393/16-5/14-П від 12.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розпорядження та постанова Нацкомфінпослуг є протиправними, порушують права позивача в частині перешкоджання здійснення господарської діяльність і є такими, що підлягають скасуванню у судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: ч.3 ст. 11, п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 633, 638 ЦК України, не враховано положення ст. ст. 641, 1046 ЦК України, а також правові позиції Верховного Суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі №640/17624/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від Національного банку України письмового відзив на апеляційну скаргу подано в судовому засіданні.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції у справі, надали пояснення, відповідали на питання.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач є фінансовою установою та здійснює діяльність на ринку фінансових послуг за наступними видами діяльності: «Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н. в. і. у. (основний)» (код КВЕД 64.99); «Інші види кредитування» (код КВЕД 64.92); «Фінансовий лізинг» (код КВЕД 64.91); «Інші види грошового посередництва» (код КВЕД 64.19); «Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення» (код КВЕД 66.19).

З цією метою ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» організований сервіс з надання онлайн позик (https://credit365.ua), який забезпечує надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики.

Між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», як Кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як Позичальником, 05.07.2017 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний договір №1612242 про надання кредиту.

До Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг надійшло звернення громадянки ОСОБА_1 (вх. № К-20196 від 27.12.2019) щодо врегулювання взаємовідносин з ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП».

21.01.2020 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) звернулася до ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» з вимогою щодо надання інформації та копій документів №1321/16-8 від 21.01.2020, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та пп. 41 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженим Указом Президента України від 23.11.2011 №1070/2011.

На виконання вимоги щодо надання інформації та документів, позивач листом від 04.02.2020 №200204-4 надав Нацкомфінпослуг копії документів та інформацію щодо порядку укладення електронних договорів.

Нацкомфінпослуг складено акт про правопорушення, вчинені TOB «АІА ФІНАНС ГРУП» на ринку фінансових послуг від 10.02.2020 №155/16-5/15, яким встановлено факт надання позики ОСОБА_1 шляхом безготівкового переказу, не на підставі договору.

Листом від 02.03.2020 №200302-4 TOB «АІА ФІНАНС ГРУП» повідомило Нацкомфінпослуг про те, що не погоджується з положеннями, що позика надана шляхом безготівкового переказу, не на підставі договору, а також просило закрити справу про правопорушення за актом про правопорушення, вчинені TOB «АІА ФІНАНС ГРУП» на ринку фінансових послуг від 10.02.2020 №155/16-5/15 у зв`язку з відсутністю факту правопорушення.

На підставі вказаного акту, Нацкомфінпослуг прийнято Розпорядження від 03.03.2020 №419 «Про застосування заходу впливу до ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», яким зобов`язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги та в термін до 02.04.2020 включно повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів.

Листом від 02.04.2020 №200402-2 TOB «АІА ФІНАНС ГРУП» повідомило про те, що Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 03.03.2020 №419 не визначено способу усунення порушення, що робить вимоги Нацкомфінпослуг незаконними. Щодо договору №1612242 від 05.07.2017, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , зазначено, що даний договір укладено належним чином відповідно до вимог ст. ст. 207, 638, 639 Цивільного кодексу України, а також ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Одночасно повідомлено, що з метою підтвердження факту укладення договору в судовому порядку позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості за договором (справа №341/351/20). Крім цього, станом на 02.04.2020 TOB «АІА ФІНАНС ГРУП» укладає з клієнтами договори фінансового кредиту в електронній формі на умовах нової редакції Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (редакція від 16.01.2020), за алгоритмом, який повністю відповідає рекомендаціям Нацкомфінпослуг, що опубліковані за адресою: https://www.nfp.gov.ua/ua/Holovni-podii/27162.html.

Нацкомфінпослуг складено акт про правопорушення, вчинені TOB «АІА ФІНАНС ГРУП» на ринку фінансових послуг від 16.04.2020 №393/16-5/14, яким встановлено факт невиконання позивачем вимог розпорядження від 03.03.2020 №419.

Листом від 12.05.2020 №200512-1 TOB «АІА ФІНАНС ГРУП» повідомило Нацкомфінпослуг про те, що заперечує наявність вказаних у акті порушень та вважає, що дана справа про правопорушення має бути закрита на підставі п. 4.4 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319, через відсутність складу правопорушення.

На підставі вищевказаного акту, Нацкомфінпослуг прийнято постанову від 12.05.2020 №233/393/16-5/14-П «Про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг до TОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», якою застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 8 500,00 грн.

Не погоджуючись із Розпорядженням від 03.03.2020 №419 та прийнятою на підставі нього постановою від 12.05.2020 №233/393/16-5/14-П, позивач звернувся з позовом до суду, за результатами розгляду якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 10 листопада 2022 року.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 10 листопада 2022 року, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-III (далі - Закон N 2664-III), фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

За приписами ч. 2 ст. 6 Закону № 2664-III, договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі:

1) у паперовому вигляді;

2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»;

3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;

4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Передбачені пунктом 4 цієї частини договори укладаються відповідно до цього Закону, а також з урахуванням особливостей та в порядку, визначеними Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити:

1) назву документа;

2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання;

3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи;

5) найменування фінансової операції;

6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків;

7) строк дії договору;

8) порядок зміни і припинення дії договору;

9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору;

9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;

10) інші умови за згодою сторін;

11) підписи сторін.

Згідно зі ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

При цьому, порядок укладання електронного договору встановлений статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII), відповідно до частини третьої якої, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 675-VIII, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За приписами ч. 4, 5 ст. 11 Закону № 675-VIII, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення.

Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

За змістом абз. другого частини першої статті 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України та статтею 6 Закону N 2664-III встановлено вимоги до договору про надання фінансових послуг, зокрема істотні умови.

Відтак пропозиція (оферта) укласти електронний договір по надання позики на умовах фінансового кредиту повинна містити істотні умови договору, визначені зазначеними вище нормами.

Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За приписом ст. 12 Закону №675-VIII, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство на умовах оферти офіційно (шляхом публікації оферти на сайті credit365.ua) пропонує укласти договір про надання кредиту потенційним позичальникам. Одночасно Товариство визначає порядок надання пропозиції укладення договору клієнту, а саме: «Оферта відповідно до порядку укладення електронного договору визначеного п. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» розміщена у мережі Інтернет на веб-сайті credit365.ua».

З аналізу тексту оферти ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», а саме п. 5 Розділу ІІ «Порядок укладення договору» вбачається, що за кожним Кредитом окремо Позичальник на підставі ст. 11, 12, 13 Закону України «Про електронну комерцію» здійснює безумовне акцептування Договору шляхом підписання Заявки електронним підписом одноразовим ідентифікатором (ведення коду з СМС повідомлення, отриманого на Телефон Позичальника). Укладений вказаним способом правочин згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Разом з тим, за визначення Розділу І «Визначення термінів» Договір - договір про надання кредиту, що укладається на умовах Оферти між Кредитором і кожним Позичальником, який акцептує Договір в порядку, згідно Розділу ІІ Оферти.

В результаті дослідження оферти Товариства встановлено, що вона у розділі ІІІ «Предмет договору» не містить істотних умов, передбачених законодавством для договору про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту для позичальника, а саме: прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги та її адресу, розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (строк на який надано кредит, сума кредиту, проценти за користування кредитом), строку дії договору, що є порушенням ч. 1 ст. 11 Закону №675-VIII.

Невід`ємними частинами Договору окрім Пропозиції (Оферти) укладення договору про надання кредиту, підписана електронним підписом ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», є Заявка Позичальника.

Зі змісту Заявки №16122242, підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 , встановлено, що Позичальник просить ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надати кредит на умовах, обраних заявником згідно Пропозиції (Оферти) укладення договору про надання кредиту, що визначені у самій Заявці.

Виходячи з такого, Пропозиція (Оферта) не містить конкретних істотних умов договору стосовно правочину з Позичальником, як вимагається ч. 1 ст. 11 Закону №675-VIII, а містить лише перелік умов, які обираються Позичальником в Заявці.

З інформації про підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором встановлено, що Позичальником підписано Заявку №16122242 на отримання кредиту від 05.07.2017. Документом, що акцептується, є Пропозиція (Оферта) укладення договору про надання кредиту від 31.05.2017. Одноразовий ідентифікатор 8483650.

Отже, пропозиція (оферта) укласти електронний договір про надання позики на умовах фінансового кредиту повинна містити істотні умови договору, в той час як клієнт здійснює лише акцепт пропозиції в один з передбачених Законом способів.

При цьому, так як пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття, то у іншому випадку, коли пропозиція містить умови, що обираються на розсуд позичальника, такі умови та намір не є визначеними, а особа не може вважатись зобов`язаною.

Таким чином, підписання електронним підписом Позичальником Заявки, у якій міститься підтвердження про ознайомлення та згоду з умовами Пропозиції (Оферти) (без посилання на її текст у мережі Інтернет та без зазначення усіх істотних умов), не є доказом підписання ним електронного договору, як документа, що містить усі істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, як передбачено у ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Щодо підпису варто відмітити, що згідно з пунктами 6, 12 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»:

- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

- одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Отже, алфавітно-цифрова послідовність є сукупністю одночасно літер та цифр. Положення Закону України «Про електронну комерцію» або інших нормативних актів не містять інших норм, що могли б свідчити про застосування пунктів 6, 12 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» у інший спосіб на час виникнення спірних правовідносин. Водночас розширене тлумачення зазначених норм суперечить імперативному методу правового регулювання, що характерний для регулювання ринку фінансових послуг.

Виходячи з обставин справи, заявка №1612242 підписана ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором « 8483650», отриманим від ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» у СМС-повідомленні, що не відповідає вимогам п. 6, 12 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» та свідчить про неналежне прийняття Позичальником пропозиції.

Також варто зауважити, що відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Разом з тим, як передбачено п. 6-9 Пропозиції (Оферти) після підписання Позичальником Заявка направляється на розгляд Кредитора за допомогою програмних засобів веб-сайту.

Кожна Заявка Позичальника розглядається Кредитором на умовах Договору окремо. При розгляді Заявки і прийняття рішення, щодо погодження Заявки, Кредитор враховує анкетні дані Позичальника, вказані Позичальником в Особистому кабінеті, відомості з кредитного досьє Позичальника у визначених Договором бюро кредитних історій, інші відомості про фінансовий стан позичальника, отримані з офіційних джерел законним способом. Кредитор має право відмовити в погодженні Заявки без пояснення причин. З метою прийняття рішення про погодження Заявки Кредитор має право вимагати від Позичальника додаткові відомості та документи.

Заявка вважається погодженою Кредитором у випадку перерахування грошових коштів у сумі Кредиту згідно погодженої Заявки на Рахунок Позичальника. В призначенні платежу при цьому повинен бути наявний номер заявки, за якою перераховано суму Кредиту. Кожна підписана Позичальником і погоджена Кредитором Заявка є окремим договором кредиту.

В якості підтвердження укладення Договору зі сторони Кредитора, Кредитор надсилає на електронну пошту Позичальника погоджені умови Заявки з посиланням на цю Оферту (складовою частиною якої є Договір).

Наведений порядок укладення електронного договору суперечить ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII, оскільки після надання Позичальником відповіді Кредитору про прийняття пропозиції укласти договір (Заявки) договір позики не є укладеним, при цьому Заявка направляється на розгляд Кредитора для її оцінки і подальшого прийняття рішення щодо погодження договору.

Матеріали справи містять копію платіжного доручення №2005 від 05.07.2017 про перерахування коштів гр. ОСОБА_1 в сумі 4 500,00 грн з призначенням платежу щодо сплати грошових коштів за договором кредиту від 05.07.2017.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів направлення клієнту на адресу електронної пошти повідомлення про погодження Заявки з посиланням на умови договору, як вказано у Реєстрі (Log File), підписаного у порядку ст. 12 Закону №675-VIII.

Окрім того, таке погодження Заявки не супроводжується оформленням та підписанням електронного договору позики з боку ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» з усіма обов`язковими складовими, які визначено ч. 1 ст. 6 Закону № 2664-ІІІ, що суперечить порядку укладення договору, визначеного ст. 11, 12 Закону № 675-VIII, на що і звернуто увагу Нацкомфінпослуг у розпорядженні №419 від 03.03.2020.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абз. другого частини другої статті 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Оскільки з наданих Товариством документів встановлено недотримання порядку укладення електронного договору, встановленого статтями 11 та 12 Закону №675-VIII, оформлений з гр. ОСОБА_1 договір про надання коштів у позику не може бути таким, що прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі.

Наведене вище в сукупності свідчить про порушення позивачем порядку укладання договорів, що призвело до надання фінансової послуги не на підставі договорів, що є порушенням вимог зазначеної вище статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до п. 10 ч. 1 статті 28 Закону № 2664-III, у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до статті 39 вказаного Закону, у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 40 Закону № 2664-III, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такий захід впливу, як зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення.

Відповідно до п. п. 1 п. 2.1 Розділу II вказаного Положення №2319, Нацкомфінпослуг може застосовувати такий захід впливу як зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення.

Згідно із п. 2.2 Положення № 2319, рішення про зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

З урахуванням наведених положень відповідачем прийнято розпорядження від 03.03.2020 №419 «Про застосування заходу впливу до ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», яким зобов`язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги та в термін до 02.04.2020 включно повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів.

Законна вимога контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна бути здійснена у письмовій формі, сформована внаслідок реалізації контролюючим органом своєї компетенції (завдань і функцій відповідно до законодавства), містити чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного суб`єкту (об`єкту контролю, його посадових осіб), які є обов`язковими до виконання останнім.

Щодо посилань позивача на відсутність у вимозі роз`яснення яких саме дій має вжити позивач та на підставі яких положень закону для усунення виявлених порушень, то з урахуванням змісту акту перевірки, оскаржуване розпорядження не містить декларативних (загальних) вимог щодо усунення виявлених перевіркою порушень. Натомість, воно містить посилання на акт перевірки, в якому висвітлені конкретні порушення, які необхідно усунути суб`єкту господарювання у будь-який спосіб, проте у визначений відповідачем строк.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване розпорядження Нацкомфінпослуг від 03.03.2020 №419 прийнято в межах повноважень відповідача.

Що стосується оскаржуваної постанови №233/393/16-5/14-П про застосування штрафної санкції за порушення, вчинені на ринку фінансових послуг, то листом від 02.04.2020 №200402-2 ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» повідомило, що договір з ОСОБА_1 укладено належним чином відповідно до вимог ст. 207, 638, 639 Цивільного кодексу України, а також ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Також позивач повідомив, що станом на 02.04.2020 Товариство укладає з кліентами договори фiнансового кредиту в електронній формі на умовах нової редакції Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (редакцiя вiд 16.01.2020), за алгоритмом, який повністю вiдповiдає рекомендаціям Нацкомфінпослуг. Таким чином, Товариство дотримується чинного законодавства при наданні фінансових послуг та надає позики на підставі укладених належним чином договорів.

Письмові пояснення щодо обставин виконання розпорядження №419 від 03.03.2020 надано позивачем у визначений відповідачем строк.

Відповідно до п. 2.2. Положення №2319, невиконання вимог письмового розпорядження є підставою для застосування інших заходів впливу у визначених законом випадках.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40, ч. 1 ст. 41 Закону № 2664-III, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за: ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, якою винесено оскаржувану постанову, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

В оскаржуваній постанові №233/393/16-5/14-П від 12.05.2020 зазначено, що за результатами наданої ТОВ «АIА ФІНАНС ГРУП» інформації та копiй документів, встановлено, що вимоги розпорядження №419, яким ТОВ «АIА ФІНАНС ГРУП» зобов`язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 02.04.2020 включно, ТОВ «АIA ФІНАНС ГРУП» не виконано.

З поданих позивачем пояснень у справі про правопорушення у листі від 02.04.2020 №200402-2 вбачається, що ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» фактично висловлено незгоду з прийнятим відповідачем розпорядженням №419 від 03.03.2020 в частині не зазначення способу усунення виявлених контролюючим органом порушень. Щодо договору №1612242 від 05.07.2020 вказано лише, що останній укладено належним чином відповідно до вимог ст. 207, 638, 639 Цивільного кодексу України, а також ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Також з метою підтвердження факту укладення договору у судовому порядку товариство звернулось з позовом про примусове стягнення заборгованості за договором (справа №341/351/20).

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач не вчинив жодних дій, спрямованих на усунення порушень, виявлених у акті від 10.02.2020 №155-16-5/15, які визначено відповідачем, тому підстави для скасування постанови про застосування штрафної санкції №233/393/16-5/14-П від 12.05.2020 відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

У сукупності наведеного, колегія суддів зазначає, що позивачем в суді першої інстанції та в апеляційному суді не підтверджено доводи та аргументи, які стали підставою для подачі позовної заяви, не надано належних, достатніх та переконливих доказів у підтримку своєї позиції, як і не доведено порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів доводи апеляційних скарг відхиляє, не змінює та не скасовує рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року у справі №640/17624/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк