Справа № 120/18511/21-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/18511/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

14 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні;

-зобов`язати Навчально - методичний центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 15.09.2017 по 22.11.2021 (день остаточного розрахунку).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною скасовано. Справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Підставою для прийняття вказаного рішення слугувало те, що під час розгляду справи судом встановлено, що зміст позовних заяв та встановлених обставин у даній справі №120/18511/21-а та справі №120/18512/21-а не дають підстав ототожнювати предмет позову у даній справі з предметом позову у справі №120/18512/21-а, оскільки в обґрунтування поданих позовних заяв у справі №120/18511/21-а та №120/18512/21-а позивачем зазначені різні нормативно-правові акти, які визначають відповідальність роботодавця за порушення прав особи.

В подальшому, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 провадження у справі №120/18511/21-а за позовом ОСОБА_1 до Навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в адміністративній справі №120/18511/21-а позивачем подано адміністративний позов щодо визнання протиправною бездіяльності Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області, яка полягала у не виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, а саме невиплаті індексації грошового забезпечення.

При цьому, апелянт зазначає, що зі змісту позовної заяви у справі №120/6102/22 вбачається, що у вказаній справі позивач звернувся до суду з позовом щодо визнання протиправною бездіяльності Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області, яка полягає у невиплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у повному обсязі.

На думку апелянта, індексація грошового забезпечення та одноразова грошова допомога при звільненні є різними видами виплати, а тому очевидним є той факт, що до відповідача ОСОБА_1 звернувся з різними позовами про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок з різних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Згідно ч. 1 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. 311, 312 КАС України, а також відсутність клопотань про розгляд справи за участю сторін, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване судове рішення від 31.01.2023 та закриваючи провадження в даній адміністративний справі, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з позовом в даній справі №120/18511/21 позивачем заявлено наступні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність Навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні.

- зобов`язати Навчально - методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 15.09.2017 по 22.11.2021.

В оскаржуваній ухвалі судом також встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.10.2022 у справі №120/18511/21-а позов ОСОБА_1 до Навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільнені.

Стягнуто з Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні на користь ОСОБА_1 за період 16.09.2017 року по 06.07.2022 року в сумі 17498,75 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2023.

Тобто, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірним правовідносинам була надана правова оцінка рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.10.2022 та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №120/18511/21-а, які набрали законної сили.

Надаючи оцінку судовому рішенню суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 01.02.2023 позивачем подано заяву про виправлення описки, в якій позивач просив виправити описку в абзаці п`ятому та десятому ухвали, зокрема, виправити номер справи з «120/18511/21-а» на «120/6102/22».

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.02.2023 заяву задоволено та виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 31.01.2023, шляхом зазначення в абзацах п`ятому та десятому мотивувальної частини ухвали вірного номеру справи, рішення у якій набуло законної сили, а саме "120/6511/22" замість помилково зазначеного "№120/18511/21".

17.02.2023 сторонами подано заяви про виправлення описки в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали шляхом виправлення номеру справи з «120/6511/22» на «120/6102/22».

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.03.2023 заяви сторін задоволено та виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 14.02.2023, шляхом зазначення в абзаці восьмому мотивувальної частини та абзаці третьому резолютивної частини ухвали вірного номеру справи, рішення у якій набуло законної сили, а саме "120/6502/22" замість помилково зазначеного "№120/6511/22".

Враховуючи вказане, колегія суддів констатує, що правильним номером справи, яке слугувало підставою для закриття провадження в даній справі, враховуючи висновки суду першої інстанції, є справа №120/6102/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

При цьому, надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що є така, яка набрала законної сили постанова між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, про що свідчить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.10.2022 в справі № 120/6102/22 у справі.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що згідно із п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналізуючи зміст вказаної правової норми, колегія суддів зауважує, що обов`язковою умовою для закриття провадження у справі є наявність постанови чи ухвали суду про закриття провадження.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, послався на адміністративну справу №120/6102/22, в якій Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято рішення від 28.10.2022 про часткове задоволення адміністративного позову, що не відповідає вимогам, встановленим п.4 ч. 1 ст.238 КАС України.

Крім того, такої підстави як зазначив суд першої інстанції - наявність судового рішення по суті у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, вказаною нормою не передбачено.

Наявність у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав рішення або постанови суду, ухвали про закриття провадження в адміністративній справі, що набрали законної сили, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 170 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження в справі, а не його закриття, що не враховано судом першої інстанції при прийнятті ухвали.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у справі №120/18511/21-а позивач звернувся до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні;

-зобов`язати Навчально - методичний центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 15.09.2017 по 22.11.2021 (день остаточного розрахунку).

При цьому, досліджуючи адміністративний позов, судом встановлено, що в обґрунтування підстав звернення до суду з позовом ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем не проведено остаточний розрахунок в день виключення позивача зі списків особового складу стосовно виплати йому індексації грошового забезпечення. Право позивача на виплату індексації грошового забезпечення підтверджено рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі №120/883/21-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021.

На виконання вищевказаного рішення суду 22.11.2021 відповідачем виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпеченню в розмірі 14 667,83 грн.. саме вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні.

У справі №120/6102/22 за позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії рішенням Вінницького окружного адміністративного суду 28.10.2022, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2023, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільнені.

Стягнуто з Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні на користь ОСОБА_1 за період 16.09.2017 року по 06.07.2022 року в сумі 17498,75 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Аналізуючи підстави звернення до суду з адміністративним позовом у справі №120/6102/22, судом встановлено, що вказаний позов подано позивачем у зв`язку з ненарахуванням та невиплатою відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зокрема, з підстав неврахування до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби індексації грошового забезпечення.

Тобто, аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги в адміністративній справі №120/18511/21-а не є тотожними вимогам, заявленим у справі №120/6102/22, оскільки обґрунтовуючи позови у вищевказаних справах, позивачем зазначено різні обставини, які слугували підставою звернення до суду.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.