Справа № 520/9691/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

04 квітня 2023 р. справа №520/9691/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Л.Мар`єнко,

при секретарі судового засідання - В.Мадіни,

за участю:

представника позивача - С.Скородєлова,

представника відповідача - Н.Садієва,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 №1 про донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 449054 грн. та штрафних санкцій на суму 112263,5 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2021 року у справі №520/9691/18 частково задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" до Головного управління ДФС у Харківській області визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 №1 в частині, а саме:

- за жовтень 2015 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 13737,00 грн. та штрафних санкцій на суму 3434,13 грн.;

- за листопад 2015 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 15132,00 грн. та штрафних санкцій на суму 3782,88 грн.;

- за грудень 2015 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 31366,00 грн. та штрафних санкцій на суму 7841,50 грн.;

- за січень 2016 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 15912,00 грн. та штрафних санкцій на суму 3977,88 грн.;

- за лютий 2016 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 3472,00 грн. та штрафних санкцій на суму 867,88 грн.;

- за березень 2016 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 39848,00 грн. та штрафних санкцій на суму 9962,00 грн.;

- за жовтень 2016 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 15029,00 грн та штрафних санкцій на суму 3757,25 грн.

В іншій частині податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 №1 про донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 314558,00 грн. та штрафних санкцій на суму 78639,98 грн залишено без змін.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року по справі №520/9691/18 в частині залишення без змін податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 року №1 про донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 314558,00 грн та штрафних санкцій на суму 78639,98 грн скасовано та прийнято постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення в зазначеній частині - задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 №1 в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 314558,00 грн. та штрафних санкцій на суму 78639,98 грн. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі №520/9691/18 - залишено без змін.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 року у справі №520/9691/18 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року у справі №520/9691/18 залишено без змін в частині задоволених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Верховного Суду від 28.10.2021 року частково задоволено касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №520/9691/18 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 жовтня 2018 року №1 про донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) в частині, а саме: за жовтень 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 13737 грн. та штрафних санкцій на суму 3434,13 грн.; за листопад 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15132 грн. та штрафних санкцій на суму 3782,88 грн; за грудень 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 31366 грн. та штрафних санкцій на суму 7841,50 грн.; за січень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15912 грн. та штрафних санкцій на суму 3977,88 грн; за лютий 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 3472,00 грн та штрафних санкцій на суму 867,88 грн.; за березень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 39848 грн. та штрафних санкцій на суму 9962 грн.; за жовтень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15029 грн. та штрафних санкцій на суму 3757,25 грн, а справу №520/9691/18 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду в цій частині. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №520/9691/18 - залишено без змін.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 жовтня 2018 року №1, яким ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія" донараховано грошове зобов`язання з податку на додану вартість: за жовтень 2015 року на суму 13737 грн та штрафних санкцій на суму 3434,13 грн; за листопад 2015 року - на суму 15132 грн, штрафних санкцій - 3782,88 грн; за грудень 2015 року - на суму 31366 грн, штрафних санкцій - 7841,50 грн; за січень 2016 року - на суму 15912 грн, штрафних санкцій - 3977,88 грн; за лютий 2016 року - на суму 3472,00 грн, штрафних санкцій - 867,88 грн; за березень 2016 року - на суму 39848 грн, штрафних санкцій - 9962 грн.; за жовтень 2016 року - на суму 15029 грн, штрафних санкцій - 3757,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 24 жовтня 2018 №1 про донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 449054 грн та штрафних санкцій на суму 112263,5 грн є незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідач - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що висновки акту перевірки про реальність вчинення господарських операцій між ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія" та його контрагентів ТОВ "Еліт Профіль+", ТОВ "Хсф Модус", ТОВ "Твінкам Тк" та ТОВ "Баланс УТФ" правильні на обґрунтовані, оскільки позивачем не надано на запит контролюючого органу та при проведенні перевірки всі первинні документи. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 24.10.2018 №1 в частині донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість та штрафних санкцій щодо вказаних господарських операцій є законним, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповідь на відзив представник позивача вказував, що підприємством на запит податкового органу від 27.09.2018 №40-14-21-16 надавалися всі необхідні первинні документи, але через велику кількість документів акт приймання-передачі первинних бухгалтерських документів не складався. При цьому при проведенні перевірки частина актів виконаних послуг та видаткових накладних співробітниками контролюючого органу не враховано, в акті перевірки не вказано.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року справу прийнято до провадження та зупинено провадження у справі до повернення справи до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 17.02.2022 року поновлено провадження в адміністративній справі №520/9691/18 та призначено до судового розгляду.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м.Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Ухвалою суду від 17.01.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача - С.Скородєлов, у судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Представник відповідача Н.Садієв, заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у письмовому відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Працівниками Головного управління ДФС у Харківській області на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 25.09.2018 року №7179, направлення від 26.09.2018 року №9639, в період з 26.09.2018 по 02.10.2018 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Торгівельно-сервісна Компанія" (податковий номер 37091926) з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами - постачальниками: ТОВ "Еліт Профіль+" (податковий номер 39915309) за жовтень 2015 року, листопад 2015 року, ТОВ "Баланс УТФ" (податковий номер 40521109) за жовтень 2016 року, ТОВ "ХСФ Модус" (податковий номер 39948025) за грудень 2015 року, ТОВ "Твінкам ТК" (податковий номер 40002820) за січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, ТОВ "Абсолют СМК" (податковий номер 40002919) за лютий 2016 року, квітень 2016 року, ТОВ "А-Продакшн" (податковий номер 40325822) за травень 2016 року, ТОВ "АТК Дриада" (податковий номер 40326014) за травень 2016 року, ТОВ "АФ Сегмент" (податковий номер 40945510) за лютий 2017 року, ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614) за травень 2017 року, ТОВ "Софі форт" (податковий номер 41228204) за червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, ТОВ "Поток-К" (податковий номер 39983892) за листопад 2016 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

За наслідками перевірки складено акт №4216/20-40-14-21-07/37091926 від 09.10.2018 (том 1 а.с.42-95), яким встановлено порушення позивачем:

- п.п."а" п.198.1, абзаців першого та другого пп.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 449054,00 грн.

- перевіркою ТОВ "ТСК" не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, їх реальності та повноти відображення в обліку за взаємовідносинами з контрагентами-постачальниками ТОВ "Еліт Профіль+" (податковий номер 39915309) за жовтень 2015 року, листопад 2015 року, ТОВ "Баланс УТФ" (податковий номер 40521109) за жовтень 2016 року, ТОВ "ХСФ Модус" (податковий номер 39948025) за грудень 2015 року, ТОВ "Твінкам ТК" (податковий номер 40002820) за січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, ТОВ "Абсолют СМК" (податковий номер 40002919) за лютий 2016 року, квітень 2016, ТОВ "А-Продакшн" (податковий номер 40325822) за травень 2016 року, ТОВ "АТК Дриада" (податковий номер 40326014) за травень 2016 року, ТОВ "АФ Сегмент" (податковий номер 40945510) лютий-2017 року, ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614) травень 2017 року, ТОВ "Софі форт" (податковий номер 41228204) за червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, ТОВ "Поток-К" (податковий номер 39983892) листопад 2016 року.

Відповідно акту перевірки, встановлення контролюючим органом фактів відсутності реального здійснення господарських операцій позивачем з його контрагентами, виявлено з аналізу висновків узагальнених податкових інформацій, а саме:

- посилань на акти та довідки оперативних підрозділів ДФС про незнаходження за податковою адресою контрагентів позивача,

- посилань на неможливість встановити реальність господарських операцій в зв`язку з відсутністю за податковою адресою контрагентів позивача та відсутністю документального підтвердження рівня освіти їх найманих працівників,

- не встановлення за ЕРПН фактів придбання товарів контрагентами в податкових періодах (місяцях) їх реалізації контрагентами позивачу;

- інформації з державного реєстру судових рішень по кримінальним провадженням №0000686 від 16.03.2016 та №0001760 від 31.05.2017 за фактами вчинення за попередньою змовою групою невстановлених осіб фіктивного підприємництва, легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, підроблення групою осіб документів по створенню (придбанню) ряду суб`єктів підприємницької діяльності, по яких відсутні відповідні вироки щодо конкретних засновників конкретних юридичних осіб.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 24 жовтня 2018 №1 про донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальній сумі 561317,50 грн, в яких за податковими зобов`язаннями - 449054 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 112263,5 грн (том 1 а.с.27).

Не погоджуючись зі спірним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи питання про відповідність спірного податкового повідомлення-рішення від 24.10.2018 №1 в частині правомірності нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 134496,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 33623,52 грн за період жовтень 2015 - березень 2016, жовтень 2016 року, вимогам чинного законодавства України, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивач у спірному період мав взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт Профіль+" (податковий номер 39915309). Так між ТОВ Торгівельно-сервісна компанія" (далі за текстом - ТОВ "ТСК", виконавець) як ТОВ "Еліт Профіль+" (замовник), укладено угоди про надання послуг та постачання, а саме:

1) договір №21 від 01.10.2015 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів згідно з Додатком №1, в якому перелічені замовлені послуги на суму 66777,00 грн, в т.ч. ПДВ 11129,50 грн (том 1 а.с.112, 113).

Факт виконання договору підтверджується: актом здачі-прийому робіт від 12.10.2015 на суму 66777,00 грн (в т.ч. ПДВ 11129,50 грн) (том 1 а.с.114), податковою накладною від 21.10.2015 №2 на суму 66777,00 грн (в т.ч. ПДВ 11129,50 грн), зареєстрованою в ЄРПН (том 1 а.с.117), платіжним дорученням №2075 від 02.11.2015 на суму 66777,00 грн (том 1 а.с.118).

2) При виконанні ремонтних робіт, визначених договором №21 від 01.10.2015, виникла необхідність заміни запчастин в ремонтуємих автомобілях, у зв`язку з чим між позивачем та ТОВ "Еліт Профіль+" укладено усний правочин з постачання запчастин вартістю 15642,00 грн, в т.ч. ПДВ 2607,00 грн, що оформлено видатковою накладною №121 від 12.10.2015 (том 1 а.с.115).

Суд зауважує, що укладення договору постачання запчастин зі складенням первинної документації, в межах вказаної суми, допускається цивільним правом.

За подією придбання товару, ТОВ "Еліт профіль +" складена та зареєстрована в ЄРПН податкова накладна №3 від 12.10.2015 у сумі 15642,00 грн (з урахуванням ПДВ у розмірі 2607,00 грн) на постачання запчастин, що підтверджено витягом з ЄРПН (том 1 а.с.116, 117).

3) договір №26 від 02.11.2015 про підтримку та розробку сайтів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 39867,00 грн, в т.ч. ПДВ 6644,50 грн, та №28 від 02.11.2015 вартістю 50922,00 грн, в т.ч. ПДВ 8487,00 грн (том 1 а.с. 119-136).

На підтвердження реального виконання вказаних договорів позивачем надано до перевірки та суду: Додатки до договорів, в яких зазначений перелік ключових слів та словосполучень, за якими відбувається просування сайту замовника; акти виконаних робіт від 12.10.2015, платіжні доручення №2387 від 10.02.2016 на суму 26431,00 грн, №2170 від 25.11.2015 на суму 30000,00 грн, №2173 від 25.11.2015 на суму 50000,00 грн, які засвідчують, що роботи були прийняті та оплачені позивачем у повному обсязі (том 1 а.с.134-136).

ТОВ "Еліт профіль +" були зареєстровані в ЄРПН, складені на адресу позивача податкові накладні №2 від 12.11.2015, №3 від 12.11.2015, що підтверджено витягом з ЄРПН (том 1 а.с.131-133).

Крім того з матеріалів справи вбачається, що з ТОВ "Баланс УТФ+" (податковий номер 40521109) позивачем як замовником, укладено наступні угоди про надання послуг:

- №159 від 03.10.2016 про надання рекламних послуг (виготовлення та розповсюдження рекламних та рекламно-інформаційних матеріалів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 23979,00 грн, в т.ч. ПДВ 3996,50 грн (том 1 а.с.145-146);

- №198 від 10.10.2016 про підтримку та розробку сайтів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 37569, 00 грн. в т.ч. ПДВ 6261,50 грн (том 1 а.с.137-138);

- №189/1 від 10.10.2016 про підтримку та розробку сайтів Замовника (ТОВ "ТСК"), вартістю 28626,00 грн. в т.ч. ПДВ 4771,00 грн (том 1 а.с.144-145).

На підтвердження реального виконання вказаних договорів позивачем надано до перевірки та суду: Додаток до договору про найменування наданих рекламних послуг, Додатки до договорів, в яких зазначений перелік ключових слів та словосполучень, за якими відбувається просування сайту замовника, Акти виконаних робіт від 28.10.2016, про те, що позивачем роботи були прийняті та оплачені.

ТОВ "Баланс УТФ+" була зареєстровані в ЄРПН та складені на адресу позивача податкові накладні від 28.10.2016 №2 на суму 23979,00 грн (у т.ч. ПДВ 3996,50 грн), від 28.10.2016 №3 на суму 37569,00 грн (у т.ч. ПДВ у сумі 6261,50 грн) та від 28.10.2016 №4 на суму 28626,00 грн (у т.ч. ПДВ 4771,00 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН (том 1 а.с.149,150, 151, 152).

Також судом встановлено, що між ТОВ "ХСФ Модус" (податковий номер 39948025) та позивачем, як замовником, укладено наступні угоди про надання послуг (т.1 а.с. 153, 167-187):

1) договір №168 від 01.11.2015 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, вартістю 45816,00 грн (у т.ч. ПДВ - 7636,00 грн).

Факт виконання договору надання послуг з технічного обслуговування та ремонту підтверджується актом виконаних робіт від 17.10.2015 у сумі 45816,00 грн, в т.ч. ПДВ 7636,00 грн, платіжним дорученням №2288 від 13.01.2016.

З матеріалів справи встановлено, що в процесі виконання ремонтних робіт виконавцем використані власні запчастини, передача яких оформлена видатковими накладними №149 від 17.12.215 запчастин у розмірі 19908,00 грн (в т.ч. ПДВ 3318,00 грн) та №147 від 17.12.2015 у розмірі 13998,00 грн (в т.ч. ПДВ 2333,00 грн).

В подальшому сторонами на підтвердження поставки запчастин укладені договори поставки запчастин №138 від 21.12.2015 (том 1 а.с.155) та №139 від 21.12.2015 (том 1 а.с.157). Оплата за договорами підтверджується платіжним дорученням №2352 від 28.01.2016 (том 1 а.с.184).

ТОВ "ХСФ Модус" зареєстровані в ЄРПН, складені на адресу позивача податкові накладні від 17.12.2015 №1 у сумі 13998,00 грн (у т.ч. ПДВ 2333,00 грн) та від 17.12.2015 №3 у сумі 19908,00 грн (у т.ч. ПДВ 3318,00 грн.) на постачання запчастин, що підтверджено витягом з ЄРПН (том 1 а.с.159, 160, 161).

Подальше використання поставлених запчастин у власній підприємницькій діяльності має документальне підтвердження, про що йдеться в акті перевірки.

2) договір №188 від 28.12.2015 про оптимізацію та підтримку різних сайтів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 25689,00 грн, в т.ч. ПДВ 4281,50 грн.,

3) договір №189 від 28.12.2015 про оптимізацію та підтримку різних сайтів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 436982,00 грн, в т.ч. ПДВ 7283,00 грн,

4) договір №190 від 28.12.2015 про оптимізацію та підтримку різних сайтів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 26898,00 грн, в т.ч. ПДВ 4483,00 грн.

5) договір №169 від 02.12.2015 про надання юридичних послуг вартістю 12189,00 грн, в т.ч. ПДВ 2031,50 грн.

На підтвердження реального виконання вказаних договорів позивачем надано до перевірки та суду: Додатки до договорів, в яких зазначений перелік ключових слів та словосполучень, за якими відбувається просування сайту замовника, акти виконаних робіт від 17.12.2015, 31.12.2015 до кожного з договорів, про те, що позивачем роботи були прийняті та оплачені, платіжні доручення №3091 від 05.12.2016, №2511 від 02.03.2016, №2388 від 10.02.2016 (том 1 а.с.185-188).

ТОВ "ХСФ Модус" були зареєстровані в ЄРПН, складені на адресу позивача податкові накладні від 17.12.2015 №4 у сумі 12189,00 грн (у т.ч. ПДВ 2031,50 грн), від 31.12.2015 №9 у сумі 25689,00 грн (у т.ч. ПДВ 4281,50 грн), від 31.12.2015 №10 у сумі 26898,00 (у т.ч. ПДВ 4483,00 грн) та від 31.12.2015 №11 у сумі 43698,00 грн (у т.ч. ПДВ 7283,00 грн) на виконання послуг з оптимізації сайтів та надання юридичних послуг, що підтверджено витягом з ЄРПН.

Також судом встановлено, що за січень-березень 2016 року між позивачем (замовник) та ТОВ "Твінкам ТК" (виконавець, податковий номер 40002820) укладено наступні договори (том 1 а.с.191-250, том 2 а.с.1-13):

- договір поставки запчастин №10 від 11.01.2016 вартістю 12216,00 грн, в т.ч. ПДВ 2036,00 грн, передача яких оформлена видатковою накладною №44 від 21.01.2017.

ТОВ "Твінкам ТК" зареєстрована в ЄРПН на адресу позивача податкова накладна №5 від 21.12.2016 на постачання запчастин у сумі 12216,00 грн (в т.ч. ПДВ 2036,00 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН.

- договір поставки запчастин №39 від 01.02.2016 вартістю 20829,00 грн, в т.ч. ПДВ 3471,50 грн, передача яких оформлена видатковою накладною №56 від 05.02.2016.

ТОВ "Твінкам ТК" зареєстрована в ЄРПН на адресу позивача податкова накладна №5 від 05.02.2016 на постачання запчастин у сумі 20829,00 грн (в т.ч. ПДВ 3471,50 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН.

- договір поставки запчастин №68 від 21.03.2016 вартістю 12111,00 грн, в т.ч. ПДВ 2018,50 грн, передача яких оформлена видатковою накладною №72 від 21.03.2016.

ТОВ "Твінкам ТК" зареєстрована в ЄРПН, складена на адресу позивача податкова накладна №16 від 31.03.2016 на постачання запчастин у сумі 12111,00 грн (в т.ч. ПДВ 2018,50 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН.

- договір №15 від 01.03.2016 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів.

Актом виконаних робіт від 22.10.2015 позивачем роботи прийняті та їх вартість 65385,00 грн, в т.ч. ПДВ 10897,00 та оплачені з ПДВ.

ТОВ "Твінкам ТК" зареєстрована в ЄРПН на адресу позивача податкова накладна №8 від 22.03.2016 на суму 65385,00 грн (в т.ч. ПДВ 10897,00 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН.

- №11 від 11.01.2016 про надання рекламних послуг (виготовлення та розповсюдження рекламних та рекламно-інформаційних матеріалів замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 33876,00 грн, в т.ч. ПДВ 5646,00 грн.; №26 від 03.03.2016 вартістю 27879,00 грн, в т.ч. ПДВ 4646,50 грн; №28/1 від 21.03.2016 вартістю 28788,00 грн, в т.ч. ПДВ 4646,50 грн.

- №15 від 11.01.2016 р. про оптимізацію та підтримку сайту замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 25689,00 грн, в т.ч. ПДВ 4281,50 грн; №38/1 від 21.03.2016 вартістю 36789,00 грн, в т.ч. ПДВ 6131,50 грн; №35 від 01.03.2016 вартістю 23679,00 грн, в т.ч. ПДВ 3946,50 грн; №33 від 01.03.2016 вартістю 20769,00 грн, в т.ч. ПДВ 3461,50 грн.

- №12 від 11.01.2016 та №18 від 11.03.2016 про надання юридичних послуг у формі експертиз, консультацій з юридичних питань, роз`яснень з юридичних питань і відповідно законодавству, складання заяв, скарг та інше.

На підтвердження реального виконання вказаних договорів позивачем надано до перевірки та суду: Додатки до договорів про найменування наданих рекламних послуг, Додатки до договорів, в яких зазначений перелік ключових слів та словосполучень, за якими відбувається просування сайту замовника, Акти виконаних робіт від 22.01.2016, від 17.03.2016, від 31.03.2016 про те, що позивачем роботи з виконання макету та поширення рекламного матеріалу були прийняті та оплачені, платіжні доручення від 14.04.2016 №2566, від 28.04.2016 №2598, від 13.05.2016 №2625.

ТОВ "Твінкам ТК" були зареєстровані в ЄРПН на адресу позивача податкові накладні від від 22.01.2016 №3 у сумі 33876,00 грн (у т.ч. ПДВ 5646,00 грн), від 22.01.2016 №4 у сумі 23688,00 грн (у т.ч. ПДВ 3948,00 грн), від 21.01.2016 №5 у сумі 12216,00 грн (у т.ч. ПДВ 2036,00 грн), від 17.03.2016 №12 у сумі 20769,00 грн (у т.ч. ПДВ 3461,50 грн), від 17.03.2016 №13 у сумі 27879,00 грн (у т.ч. ПДВ 4646,50 грн), від 17.03.2016 №14 у сумі 23688,00 грн (у т.ч. ПДВ 3948,00 грн), від 17.03.2016 №15 у сумі 23679,00 грн (у т.ч. ПДВ 3946,50 грн), від 31.03.2016 №17 у сумі 36789,00 грн (у т.ч. ПДВ 6131,50 грн), від 22.03.2016 №8 від у сумі 54487,50 грн (у т.ч. ПДВ 10897,50 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН.

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 ст.198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

При цьому законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Суд зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків було відображено у податковому обліку операції на підставі документів, які містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, підприємство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Вказану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 по справі №815/3459/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо доводів представника відповідача стосовно ненадання контролюючому органу при проведення перевірки ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія" видаткових накладних на отримання автозапчастин від ТОВ "ХСФ Модус" та ТОВ "Твінкам ТК" та, як наслідок, безпідставне віднесення сум ПДВ д о складу податкового кредиту за період, що перевірявся, суд зазначає таке.

В ході судового засідання встановлено, що видаткові накладні від 17 грудня 2015 року №147, від 17 грудня 2015 року №149 (щодо ТОВ "ХСФ Модус"), від 21 січня 2017 року №44, від 05 лютого 2016 року №56, від 21 березня 2016 року №72 (щодо ТОВ "Твінкам ТК") не місять дефектів форму чи змісту та повністю відповідають вимогам, визначеним Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

На виконання вимог постанови Верховного Суду від 28.10.2021 у справі №520/9691/18 щодо встановлення судом першої інстанції факту надання позивачем первинних документів (видаткових накладних) при проведенні документальної перевірки, суд неодноразово витребовував у відповідача опис отриманих копій документів, узагальнений перелік документів або письмові пояснення чи пропонувалось контролюючим органом позивачу надати додаткові документи до перевірки шляхом складання запиту із зазначенням переліку ненаданих платником податків документів.

Представником відповідача, на виконання ухвали суду, надано суду запит "Про надання документів для перевірки" від 27.09.2018 №18914/7/20-40-14-21-16 адресованого керівнику ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія" містить перелік первинних документів, необхідних для проведення перевірки.

Також суду надано узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки ТОВ "ТСК" (Додаток 3 до Акта про результати планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 09.10.2018 №4216/20-40-14-21-07/37091926), відповідно до якого товариство надало для перевірки податкові накладні, акти виконаних робіт, видаткові накладні, договори поставки та надання послуг (без зазначення номенклатури документів).

Представник позивача у відповіді на відзив вказував, що підприємство позивача надавало всі необхідні первинні документи для проведення документальної перевірки, в тому числі й спірні видаткові накладні, однак, через великий об`єм документації точний перелік наданих контролюючому органу документів не складався.

Відповідно до ст.111 ПК України, за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Водночас, п.111.3 ст.111 ПК України вказує, що Притягнення фізичної або юридичної особи до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, що передбачає встановлення контролюючими органами вини особи, не передбачає презумпції наявності вини фізичної особи чи посадових (службових) осіб юридичної особи у випадках притягнення фізичної особи чи посадових (службових) осіб юридичної особи до юридичної відповідальності інших видів та не звільняє від обов`язку її доведення в порядку, передбаченому законом.

Пунктом 112.7, 112.8 ПК України визначено, що у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Виходячи з вищевикладених норм права, суд доходить висновку про відсутність з боку позивача порушення податкового законодавства стосовно ненадання до перевірки видаткових накладних, оскільки, вказаний факт недоведений контролюючим органом в ході судового розгляду справи.

Дослідивши добуті по справі докази, оцінивши обставини справи, суд зазначає, що згідно з актами здачі-приймання робіт (надання послуг) позивач отримав від зазначених суб`єктів господарюванні послуги, які передбачені умовами укладених з ними договорами, виконавцями виписано податкові накладні, розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі.

Так, в договорах на оптимізацію та просування сайтів вказані різні сайти замовника (позивача), а саме: www.tck.com.ua, vw.uacompany.in.ua. www.truck-hvunday.com., відповідно яких роботи виконувалися різними виконавцями в різний період часу. Отже, об`єм виконаних робіт є досить великим. В додатках до кожного з таких договорів викладений повний перелік ключових слів і словосполучень, за якими проводилося просування кожного сайту. Згідно пояснень представника позивача, в актах виконаних послуг є лише посилання на те, що роботи з оптимізації та просуванню сайтів виконані відповідно умовам договору, а також значена вартість таких робіт, яка була узгоджена сторонами в договорах.

В договорах та додатках до договорів на надання рекламно-інформаційних послуг предметом договорів чітко визначено обов`язок виконавця за дорученням замовника (позивача) виготовити та розповсюдити рекламний матеріал замовника, а також додатком до договору визначена вартість такої послуги. Згідно пояснень представника позивача, в актах виконаних послуг є лише підтвердження сторонами за договором фактів того, що роботи в повному обсязі виконані саме відповідно умовам договорів, та їх вартість.

В актах прийому-здачі виконаних робіт за договорами про надання юридичних послуг вказаний період надання послуг (рахується з дати укладення договору), а також в кожному акті є перелік виконаних конкретних робіт та їх загальна вартість, з якою погодився замовник послуг - позивач. Умовами договорів про надання юридичних послуг чітко визначено їх предмет (послуги у формі експертиз, консультацій з юридичних питань, роз`яснень з юридичних питань і письмових довідок по законодавству, складання заяв, скарг та інше).

Суд зазначає, що відповідно ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як свідчать матеріали справи, умовами всіх договорів на надання послуг (робіт) передбачено, що здача - приймання виконаних робіт (послуг) відбувається шляхом підписання акту сторонами за договором. Умовами договору не передбачається складання додаткових звітів або висновків. Всі виконані відповідно до актів приймання-передачі роботи (послуги) оплачені виконавцем (позивачем) з урахуванням ПДВ. Тобто ПДВ було зараховано на рахунок контрагентів, у яких виникає податкове зобов`язання. Акти виконаних робіт (приймання-здачі робіт/послуг) складалися сторонами з метою підтвердження виконання умов господарських договорів виконавцями.

Суд зауважує, що основним видом діяльності позивача є ремонт та технічне обслуговування транспорту, а також продаж запчастин на різні марки автомобілів, що встановлено актом перевірки.

За поясненнями представника позивача, саме для ведення господарської діяльності позивач витрачає власні кошти на виготовлення та розповсюдження рекламних матеріалів (візиток, листівок та іншої продукції), підтримку та просування сайтів (фактично електронна реклама), а також на правову допомогу для вирішення юридичних питань, які виникають під час ведення господарської діяльності, оскільки ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія" - це комерційне приватне підприємство, в якому працюють понад 30 найманих працівників, та якому для здійснення власної господарської діяльності необхідні юридичні та рекламні послуги.

Крім того, на підтвердження руху активів позивача та використання у господарській діяльності придбаних послуг, позивачем до матеріалів справи були надані картки рахунків №631 та №281 (том 3 а.с. 112-149).

Суд зазначає, що податковим органом не заперечується використання таких послуг у господарській діяльності позивача.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.95 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704. не передбачена конкретна форма акту здачі - приймання виконаних робіт (послуг), а лише критерії, яким цей документ повинен відповідати, щоб набути статусу первинного документу бухгалтерського обліку.

Всі акти прийому-здачі виконаних робіт (послуг) за договорами надання рекламних послуг, про оптимізацію та підтримку сайтів замовника, про надання юридичних послуг складені у відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України №88 від 24.05.95 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704.

Отже, позивачем підтверджено належними документами, що отримання вказаних послуг мало економічний ефект, придбання послуг було необхідно для підприємства та використано у власній господарській діяльності.

Разом з тим, в даних спірних відносинах висновок контролюючого органу про відсутність реального характеру господарських операцій з надання послуг та постачання товарів (запчастин) між позивачем (замовник) та контрагентами (виконавці) ТОВ "Еліт профіль +", ТОВ "Баланс УТФ", ТОВ "ХСФ Модус", ТОВ "Твінкам ТК" та про завищення позивачем податкового кредиту в розмірі 134496 грн належними обліковими документами ґрунтується на отриманій за результатами здійснення заходів податкового контролю інформації, згідно з якою не підтверджується здійснення господарської діяльності вказаними контрагентами позивача.

Щодо посилання відповідача на інформацію з державного реєстру судових рішень по кримінальним провадженням №0000686 від 16.03.2016 та №0001760 від 31.05.2017 суд звертає увагу, що згідно із правовим висновком у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року по справі №816/809/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, або вироку не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Лише встановлення у ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може вважатися підставою для висновку про неправомірне формування ним витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

У даному випадку, у наданих матеріалах наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами, які складені за результатами проведених операцій з дотриманням вимог законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою. Фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписані на виконання умов вказаних договірних відносин.

Таким чином, відповідачем не заперечується належне документальне підтвердження здійснених між позивачем та вищевказаними контрагентами господарських операцій.

Єдиною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення є наявність узагальненої податкової інформації про економічні та інші вади господарської діяльності вказаних контрагентів.

Водночас, контролюючий орган поряд із цим зазначає, що даними бухгалтерського обліку зафіксовано отримання позивачем послуг. Не заперечується відповідачем також подальша їх реалізація в межах господарської діяльності та ділова мета придбаних таких послуг.

Тобто з одного боку контролюючий орган зазначає, що господарські операції не мали реального характеру а з іншого - визнає, що позивач отримав послуги згідно первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, висновками податкової перевірки встановлено рух активів зміни у майновому стані підприємства, а саме понесення витрат на придбання послуг в межах господарської діяльності позивача. Саме вказані обставини, на переконання Верховного Суду, є підтвердженням реальності господарської операції, з урахуванням того, що «визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків» (постанова від 26.06.2018 року у справі №826/13029/14), а «наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах» (постанова від 06.02.2018 року у справі № 826/22154/15).

В свою чергу, доводи відповідача про безтоварність господарських операцій не ґрунтуються на жодних доказах та є, по суті, припущенням контролюючого органу, а отже не може бути підставою для визначення податкових зобов`язань. Зокрема, Верховний Суд зазначає, що «висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податків товару (послуг) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами і не можуть ґрунтуватися на припущеннях» (постанова від 15.05.2018 року у справі № 0870/9721/12).

На підставі викладеного, суд відхиляє доводи контролюючого органу про неможливість відслідкувати весь ланцюг постачання послуг, зокрема, у відношенні до третіх осіб, з якими позивач не здійснював господарських операцій, оскільки відсутні інші дані, що підтверджували б нереальний характер постачань, здійснених платником податків. Вказану правову позицію також висловив Верховний Суд у постанові 16 від 20 грудня 2018 року судом по справі 815/4992/, якою було встановлено, що постачання товарів підтверджується належно складеними первинними документами.

Податкова інформація стосовно контрагентів, на підставі якої контролюючим органом зроблені висновки про неправомірність господарських операцій із контрагентами позивача не доводить складу податкових правопорушень в розумінні статті 109 Податкового кодексу України, не є належним, допустимим та достатнім доказом в розумінні положень статей 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України (постанова Верховного Суду від 23.04.2019 по справі №820/1678/16).

Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неправомірності формування даних податкового обліку позивача з огляду на ймовірні недоліки господарської діяльності постачальника, виходячи з наступного.

Згідно ст.61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Контрагент позивача під час здійснення господарських операцій та складення первинних документів був зареєстрований як суб`єкт господарювання юридична особа, на момент проведення фінансово-господарської операції був платником податків, а тому мав право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А тому, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що інформація про ймовірні порушення податкового законодавства контрагентами ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія" не може бути достатнім та належним доказом для висновків контролюючого органу вчинення порушень позивачем.

При цьому суд зауважує, що додані відповідачем до матеріалів справи первинні документи відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", дефектів форми, змісту або походження не мають, отже підтверджують правомірність формування даних податкового обліку за спірними господарськими операціями та, відповідно, спростовують висновки відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, щодо заниження податку на прибуток та завищення податкового кредиту з ПДВ, за операціями позивача з вищевказаними підприємствами контрагентами.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 24 жовтня 2018 №1 в оскаржуваній частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 134496 грн. та штрафних санкцій на суму 33623,52 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 238, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 року №1 в частині донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 134496 грн. та штрафних санкцій на суму 33623,52 грн, а саме: за жовтень 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 13737 грн та штрафних санкцій на суму 3434,13 грн; за листопад 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15132 грн. та штрафних санкцій на суму 3782,88 грн; за грудень 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 31366 грн. та штрафних санкцій на суму 7841,50 грн; за січень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15912 грн. та штрафних санкцій на суму 3977,88 грн; за лютий 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 3472,00 грн та штрафних санкцій на суму 867,88 грн; за березень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 39848 грн та штрафних санкцій на суму 9962 грн; за жовтень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15029 грн та штрафних санкцій на суму 3757,25 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд.46, м.Харків,61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" (вул.Академіка Павлова, буд.44, м.Харків, 61068, ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 2521,72 грн (дві тисячі п`ятсот двадцять одна гривня 72 копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2023 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО