Справа № 580/6379/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6379/22 Суддя першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного письмового провадження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ в Черкаській області) про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФ в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язання ГУ ПФ в Черкаській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 із зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.01.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії за принципом екстериторіальності приймалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, ці рішення не є предметом спору, а Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області лише повідомляло про їх зміст відповідними листами, то відсутні підстави стверджувати, що права Позивача порушені саме Відповідачем.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що всупереч положень чинного законодавства подані ОСОБА_1 документи були передані на розгляд до інших, ніж ГУ ПФ в Черкаській області, територіальних органів Пенсійного фонду України, а суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову з підстав заявлення його до неналежного відповідача, не зазначив норму права, на підставі якої він прийшов до такого висновку, а також не застосував до спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 48 КАС України, чим порушив приписи ст. 9 процесуального закону. Наголошує, що надані до заяви про призначення пенсії документи є необхідними і достатніми для її призначення. Підкреслює, що будь-якого рішення окрім листа про відмову у призначенні пенсії Відповідачем на адресу Позивача не направлялося. Стверджує, що оскаржувана відмова за своїм змістом є індивідуальним актом, а тому належить до предмету судового оскарження.

Після усунення визначених в ухвалі від 22.02.2023 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 23.03.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФ в Черкаській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії приймалися за принципом екстериторіальності іншими територіальними управліннями Пенсійного фонду України, лист ГУ ПФ в Черкаській області є виключно повідомленням про прийняті рішення та не належить до індивідуальних актів, а розгляд питання про правомірність рішень про відмову у призначенні пенсії без заявлення позовних вимог до суб`єктів їх прийняття є неможливим.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 році, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.01.1994 (категорія 4), виданого Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 14).

Згідно довідки Миронівської міської ради Обухівського району Київської області від 13.07.2022 №02-14/1575 ОСОБА_1 дійсно постійно проживала з реєстрацією за адресою: АДРЕСА_1 в період з 09.09.1989 до 06.02.1991 на території міста Миронівка Обухівського району Київської області, яке до 01.01.2015 (до набрання чинності Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України») відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 (а.с. 25).

Із змісту довідки Гуманітарного відділу Виконавчого комітету Миронівської міської ради Обухівського району Київської області від 13.07.2022 №68 вбачається, що ОСОБА_1 працювала на посаді вчителя хімії Миронівської середньої школи №1 Миронівського району Київської області з 15.08.1989 (наказ від 17.08.1989 №366 по Миронівському районному відділу народної освіти) до 08.01.1998 (наказ від 08.01.1998 №5-К по відділу освіти Миронівської районної державної адміністрації). Миронівська середня школа №1 розміщена на території міста Миронівки Миронівського району Київської області, яке, як населений пункт, відносився до зони посиленого радіологічного контролю відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 (а.с. 26).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 19.07.2022 №1767 ОСОБА_1 постійно проживала в смт. Лисянка Черкаської області з 26.04.1986 до 28.08.1989 та проживає з 21.04.1998 до теперішнього часу, яке рішенням постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, станом на 31.12.2014 відносилось до четвертої зони - зони посиленого радіологічного контролю (а.с. 27).

14.07.2022 Позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район), в якій просив призначити йому пенсію за віком. Указана заява прийнята 14.07.2022 та зареєстрована за №8075 разом з доданим до неї переліком документів (а.с. 52-78).

21.07.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення №36 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю (а.с. 79).

Матеріали справи свідчать, що 28.07.2022 ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район), в якій просила призначити їй пільгову пенсію за віком. Заява прийнята 28.07.2022 та зареєстрована за №8768 разом з доданими до неї документами (а.с. 81-85).

Разом з тим, 04.08.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення №/С36 про відмову у призначенні пенсії за віком. Указане рішення обґрунтоване тим, що відсутні підстави для призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку із застосуванням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки станом на 01.01.1993 заявник прожив (працював) у зоні посиленого радіоекологічного контролю менше 4 років. Відтак право на пенсійне виплату Позивач набуде 03.08.2020 (а.с. 86).

Листом від 21.10.2022 №6227-6121/Д-03/8-2300/22 ГУ ПФ в Черкаській області повідомило ОСОБА_1 про те, що остання з 01.09.1984 до 01.07.1989 навчалася в м. Умань, яке не віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. Тому початок проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю враховано з 02.07.1989. За результатами розгляду наданих документів встановлено, що станом на 01.01.1993 Позивач прожив та відпрацював у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 6 місяців (з 02.07.1989 до 01.01.1993). Страховий стаж становить 26 років 3 місяці. Тому, керуючись нормами Закону України №796, прийнято рішення від 04.08.2022 №36 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, оскільки станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 не прожила та не відпрацювала 4 роки у зоні посиленого радіологічного контролю (а.с. 28-29).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 26, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), суд першої інстанції з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії Позивачу саме Відповідачем не приймалися, такі рішення не визначені предметом оскарження, а лист-повідомлення не може належати до індивідуальних актів.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

За правилами ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій із зниженням пенсійного віку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії регламентовані статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у частині 5 якої визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

У свою чергу, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідного до згаданого вище Закону врегульовано Порядком №22-1, положеннями п. 1.1 якого передбачено, що під органом, що призначає пенсію, розуміється територіальний орган Пенсійного фонду України.

Із змісту п. 4.2 Порядку №22-1 вбачається, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За правилами п. 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до п. 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Згідно п. 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що алгоритм вирішення питання про призначення пенсії з урахуванням принципу екстериторіальності визначено законодавцем наступним чином:

- особа звертається із заявою про призначення пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України (орган, що призначає пенсію);

- після реєстрацій та сканування документів вони разом із заявою передаються до іншого територіального органу Пенсійного фонду України для вирішення питання про призначення пенсії;

- цей орган протягом визначених п. 4.7 Порядку №22-1 строків приймає, зокрема, рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії;

- не пізніше 10 днів після винесення рішення орган, що призначає пенсію (територіальний орган Пенсійного фонду України, до якого особа звернулася із заявою про призначення пенсії, або орган за місцем проживання (реєстрації фактичного проживання) видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження;

- у випадку призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи для здійснення виплати пенсії.

Отже, безпосередньо рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, до якого за принципом екстериторіальності направлені відповідні документи. У спірному випадку такими органами є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (рішення від 21.07.2022 №36) та Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області (рішення від 04.08.2022 №/С36). Натомість Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є виключно органом, на якого Порядком №22-1 покладено обов`язок з направлення повідомлення про, зокрема, відмову у призначенні пенсії, із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відтак у площині спірних правовідносин питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку не було предметом розгляду ГУ ПФ в Черкаській області, оскільки вирішувалося ГУ ПФ в Дніпропетровській області та ГУ ПФ у Харківській області за принципом екстериторіальності. Указане унеможливлює й покладення на Відповідача у цій справі обов`язку з призначення Позивачу пенсії, оскільки, як було підкреслено вище, у випадку прийняття за принципом екстериторіальності рішення про призначення пенсії на орган, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, покладається лише обов`язок з виплати такої пенсії після отриманням ним матеріалів електронної пенсійної справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позиції суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на суб`єктний склад учасників цієї справи.

Посилання Апелянта на те, що Черкаським окружним адміністративним судом не було зазначено норму матеріального права, на підставі якої останній дійшов до висновку про заявлення позовних вимог до неналежного відповідача, судовою колегією оцінюються критично, оскільки суд першої інстанції послався на відповідні норми Порядку №22-1.

Доводи апеляційної скарги про те, що у спірних правовідносинах саме лист ГУ ПФ в Черкаській області від 21.10.2022 №6227-6121/Д-03/8-2300/22 є індивідуальним актом, оскільки у ньому викладена відмова у призначенні пенсії, колегія суддів вважає помилковими. Як було підкреслено вище, за своєю правовою природою цей лист є лише повідомленням про прийняте іншим територіальним управлінням Пенсійного фонду України рішення, а відтак не може вважатися індивідуальним актом щодо ОСОБА_1 у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України. До того ж суд апеляційної інстанції зауважує, що з огляду на вищевикладені мотиви лише надання правової оцінки правомірності рішень чи рішення ГУ ПФ в Дніпропетровській області та/або ГУ ПФ у Харківській області є передумовою для покладення на згадані вище органи, а не на ГУ ПФ в Черкаській області, обов`язку з вчинення дій щодо призначення пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

За привалами ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено. Твердження Позивача про те, що суд першої інстанції був наділений повноваженнями в силу положень ч. 3 ст. 48 КАС України здійснити за згодою позивача заміну первісного відповідача належним колегія суддів вважає обґрунтованим. Однак, вчинення такої процесуальної дії є правом, а не обов`язком суду.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та визначено предмет спірних правовідносин, у зв`язку з чим посилання останнього на необґрунтованість позовних вимог є правомірними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне наголосити на тому, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Аналогічний за змістом правовий висновок щодо наслідків заявлення позову до неналежного відповідача міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 826/12172/18, від 01.03.2023 у справі № 420/524/21, від 16.03.2023 у справі № 640/26047/19.

З приводу аргументів апеляційної скарги про те, що судом не було враховано наявності у Позивача права на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, судова колегія зауважує, що оскільки предметом спору у цій справі не були визначені рішення ГУ ПФ в Дніпропетровській області та ГУ ПФ у Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , указані суб`єкти владних повноважень не залучені в якості співвідповідачів, то надання оцінки відповідним доводам перебуває поза межами предмету цього спору.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 12 квітня 2023 року.