Справа № 120/2662/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

13 квітня 2023 р. Справа № 120/2662/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Томчук Андрій Валерійович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Фермерського господарства "Струмок-ВВ" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Фермерського господарства "Струмок-ВВ" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Вінницькій області, з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН від 15.09.2021 №3113770/31348467 про відмову у реєстрації податкової накладної від 17.08.2021 №2 в ЄРПН;

- зобов`язати зареєструвати податкову накладну ФГ "Струмок" від 17.08.2021 №2.

Ухвалою від 21.03.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві у 10- денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску; доказів сплати судового збору.

31.03.2023 представником позивача надано до суду документи на виконання вимог ухвали від 21.03.2023, зокрема подано квитанцію про сплату судового збору та клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якому позивач вказала, що ФГ скористалось правом оскарження спірного рішення від 15.09.2021 у адміністративному порядку та направило до ДПС України відповідну скаргу, за результатом розгляду якої отримало рішення про залишення скарги без задоволення. Крім того, обґрунтовуючи подане клопотання наголосила, що військові дії на території України та систематичні ракетні обстріли паралізували господарську діяльність ФГ "Струмок-ВВ" та стали об`єктивними і непереборними обставинами для своєчасного звернення до представника (адвоката) за отриманням правової допомоги. З огляду на наведене просить поновити строк звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 04.04.2023 продовжено ФГ "Струмок-ВВ" процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви у справі №120/2662/23.

07.04.2023 представником позивача подано до суду скріншот з електронного кабінету користувача в підтвердження направлення скарги платником 27.09.2021.

10.04.2023 представником позивача подано заяву на виконання вимог ухвали від 04.04.2023, в якій останній вказав, що рішення за результатами розгляду скарги ДПС України від 05.10.2021 №45269/31348467/2 було отримано ФГ "Струмок-ВВ" через електронний податковий кабінет. Крім того, зауважив, що після початку повномасштабного вторгнення на територію України та протягом декількох місяців, працівники та керівництво ФГ не здійснювали господарську діяльність, оскільки перебували на західній частині території держави. Проте позивач ці обставин не може підтвердити будь-якими доказами.

Розглядаючи подану заяву, вказую про наступне.

Частинами першою, другою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною четвертою статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За висновками ВС, висловленими у постанові від 21.06.2022 по справі № 620/3546/18, рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Таким чином, строк оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати у разі, коли платником податків використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною четвертою статті 122 КАС України і становить три місяці з дня отримання рішення за результатами розгляду скарги.

Така позиція узгоджується з відповідними висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року у справі №640/20468/18 та в постановах Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №200/1709/20-а, від 12 серпня 2021 року у справі №240/2395/21, від 05 серпня 2020 року у справі №440/3000/19.

Як вбачається із позовної заяви, позивач в межах цього спору не погоджується з рішенням комісії Головного управління ДПС у Вінницькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.09.2021 №3113770/31348467 про відмову у реєстрації податкової накладної від 17.08.2021 №2.

Разом з тим, як вказує позивач у позові та заявах наданих на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, не погоджуючись з таким рішенням, 27.09.2021 ФГ "Струмок-ВВ" було подано скаргу на рішення від 15.09.2021 №3113770/31348467, а 05.10.2021 отримало рішення за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН №45269/31348467/2.

Тобто з урахуванням процесуального строку передбаченого частиною четвертою статті 122 КАС України кінцевий строк для звернення до суду з цим позовом збіг у січні 2022 року. Натомість, з позовною заявою ФГ звернулось до суду 16.03.2023.

У своїх заявах про поновлення строку звернення до суду позивач посилається на запровадження на території України з 24.02.2022 воєнного стану, що, на його думку, має бути визнано судом як поважна причина пропуску такого строку. Натомість обґрунтування поважності такого пропуску не підтверджено жодними доказами та ґрунтується виключно на письмових поясненнях.

З цього приводу вважаю за доцільне наголосити, що тримісячний строк на оскарження рішення від 15.09.2021 №3113770/31348467 про відмову у реєстрації податкової накладної від 17.08.2021 №2, за наведеного вище законодавчого обґрунтування, розпочав свій перебіг з дати отримання рішення прийнятого за результатами розгляду скарги платника, а саме з 05.10.2021 та закінчився у січні 2022 року, тобто до початку запровадження на території України воєнного стану (24.02.2022).

Разом з тим, надаючи оцінку посиланням заявника, щодо того, що запровадження на території України воєнного стану унеможливило звернення ФГ за правовою допомогою, вказую про наступне.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє на даний час.

Проте, враховуючи факт виникнення спірних правовідносин задовго до введення на території України військового стану, позивач жодних доказів та аргументів, яким чином введення воєнного стану, військова агресія російської федерації проти України вплинули на його обов`язок своєчасно звернутися до суду з цим позовом, суду не надав.

Слід вказати, що зазначене клопотання обґрунтоване лише загальними підставами неможливості звернення до суду у відведений час, та не надає докази неможливості вчинення процесуальної дії та необхідність більш тривалого часу. Крім того згідно з наведеними у клопотанні аргументами, керівництво та працівники ФГ виїхали на західну частину території країни та не здійснювали господарську діяльність протягом декількох місяців з моменту запровадження військового стану, в той же час позов подано до суду більше ніж через рік з моменту як отримання рішення від 05.10.2021 так і з моменту запровадження військового стану на території України.

Також позивачем не наведено жодних обставин, які б об`єктивно, внаслідок введення воєнного стану, перешкоджали йому звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк (оголошення простою підприємства або припинення його діяльності, вимушене залишення території України керівником або іншими уповноваженими особами юридичної особи, участь підприємства та його працівників у забезпеченні обороноздатності держави тощо).

Щодо посилань позивача на тимчасовий переїзд керівника та інших працівників фермерського господарства на західну частину території України, то такі жодними належними й допустимими доказами не підтверджується.

Крім того, позивач ніяк не пояснює протягом якого строку це відбувалося, яким чином це насправді перешкодило звернутися за правовою допомогою до адвоката та до суду впродовж усього 2022 року та включно до 16.03.2023, а також яким саме чином військові дії на території України об`єктивно перешкодили господарству захистити свої порушені права в суді, якщо не у перші місяці після повномасштабного вторгнення РВ на територію України 24.02.2022, то, принаймні, починаючи з другої половини 2022 року.

Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу заявника, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

В свою чергу, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/20314/20 (постанова від 02.12.2021), досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 120/5780/20-а.

Натомість позивач таких конкретних причин не наводить, як і не надає доказів, які б вказували на поважні причини пропуску строку звернення до суду з позовом. Також позивачем не доведено, що між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану є безпосередній, прямий причинний зв`язок.

Варто звернути увагу, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними (див. правову ухвали Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 420/4352/19, від 13.04.2020 у справі № 520/11334/18, від 17.09.2020 у справі № 186/1881/19, від 06.11.2020 у справі № 826/14116/18).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відтак наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не можуть визнаватися поважними, оскільки є непідтвердженими та, відповідно, не свідчать про об`єктивну неможливість позивача своєчасно звернутися до суду з цим позовом внаслідок введення на території України воєнного стану.

Варто врахувати, що свої доводи з приводу неспроможності своєчасно звернутися до суду з цим позовом позивач не підтверджує жодними належними та допустимими доказами, посилаючись виключно на загальні факти та події, без пояснення того, яким чином ці факти і події об`єктивно перешкодили йому вчасно звернутися до суду.

Враховуючи наведене, доходжу до висновку, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду є безпідставним, необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до іншої практики ЄСПЛ (справи "Пелевін проти України", № 24402/02, рішення від 20 травня 2010 року, п. 27; "Наталія Михайленко проти України", № 49069/11, рішення від 30 травня 2013 року, п. 31) право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до частини першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наведені норми кореспондуються з положеннями пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, згідно з яким позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

З огляду на викладене і враховуючи те, що позивач подав позов після закінчення строку, встановленого законом та при цьому не навів поважних причин його пропуску та не надав доказів на їх підтвердження, позовну заяву ФГ "Струмок-ВВ" належить повернути на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фермерського господарства "Струмок-ВВ" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович