Справа № 522/5002/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 522/5002/23
Головуючий в 1 інстанції: Ярема Х.С.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Танасогло Т.М.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 березня 2023р. по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023р. ГУ ДМСУ в Одеській області звернулося в суд із адміністративним позовом до громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 , в якому просили затримати громадянку Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 15.09.2023р. з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 27.09.2022р. співробітниками міграційної служби було виявлено громадянку Республіки Білорусь ОСОБА_1 . Під час її перевірки було встановлено, що громадянка ухилилася від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Так, було встановлено, ОСОБА_1 прибула в Україну легально - 11.09.2021р. на підставі паспорта громадянки Республіки Білорусь для виїзду за кордон НОМЕР_1 , терміном дії з 27.10.2006р. по 19.08.2026р., який у неї був відсутній. У зв`язку із вказаним, міграційною службою було прийнято рішення від 27.09.2022р. за №653 про примусове повернення в країну походження громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 та зобов`язано її покинути територію України до 26.10.2022р..

Проте, у встановлений строк до 26.10.2022р. відповідачка не покинула територію України. Повторно була виявлена - 15.03.2023р.. При цьому, відповідачка пояснила, що її паспорт знаходиться у роботодавця, а саме у директора ТОВ Южноукраїнський Медіа Холдинг ОСОБА_2 , який тримає паспорт у себе, не віддає, у зв`язку з чим за вказаним фактом, зі слів ОСОБА_1 , вона звернулась до Національної поліції України.

Позивач вважає, що оскільки відомості про перебування ОСОБА_1 на території України на законних підставах відсутні, вона ухилилась від виконання рішення про примусове повернення, у неї відсутній документ який ідентифікує її особу, а тому наявні підстави для її затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.

Посилаючись на вказані обставини просило позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеса від 16 березня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Прийнято рішення про затримання громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців до 15.09.2023р. з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила порушення законодавства України про правовий статус іноземців, оскільки незаконно перебуває на території України. Також, суд першої інстанції приймаючи вказане рішення виходив з того, що остання раніше ухилялася від процедури повернення в країну походження та видворення за межі України, а тому існує ризик її ухилення від виконання рішення про примусове видворення та створення перешкод проведенню відповідної процедури, а також ризик її втечі.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 27.09.2022р. під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів працівниками ГУ ДМС в Одеській області було виявлено та доставлено до підрозділу за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як було встановлено, що громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибула в Україну - 11.09.2021р. легально через КПП «Нові Яриловичі» (Репкинський район Чернігівської області) на підставі паспорта громадянки Республіки Білорусь для виїзду за кордон НОМЕР_1 , терміном дії з 27.10.2006р. по 19.08.2026р., який у неї був відсутній.

Наразі паспортний документ у ОСОБА_1 відсутній, її особу встановлено лише з її слів.

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 порушила правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилилась від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

На підставі встановленого порушення, 27.09.2022р. за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №008928 та постанову від 27.09.2022р. ПН МОД №009008, якою відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

В той же день, 27.09.2022р. ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення за №653 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано її покинути територію України у термін до 26.10.2022р..

Зазначене рішення міграційної служби не оскаржувалося.

Також, 2.11.2022р. ГУ ДМС в Одеській області прийняло рішення за №394 про заборону в`їзду ОСОБА_1 в Україну строком на три роки.

В подальшому, міграційною службою було встановлено, що у термін до 26.10.2022р. ОСОБА_1 територію України так і не покинула.

15.03.2023р. ОСОБА_1 було повторно виявлено співробітниками ГУ ДМС Одеській області.

В той же день міграційною службою було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №009662 та прийнято постанову від 15.03.2023р. ПН МОД №009759.

15.03.2023р. ГУ ДМС в Одеській області складено протокол про затримання громадянки республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, 15.03.2023р. ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення про поміщення відповідачки в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

На підставі вказаного, міграційна служба звернулась в суд із даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість звернення міграційної служби в суд, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положення ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлюють правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України

Приписами п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

За правилами ч.3 ст.3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

У відповідності до ч.1 ст.9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно ч.1 ст.21 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України.

Відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Приписами ч.1 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Республіки Білорусь, вона не має жодних документів, які б засвідчували про законність її перебування на території України. Окрім того, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила порушення законодавства України про правовий статус іноземців, із заявами про визнання її біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту не зверталася та не отримувала вказаного статусу, не має чинного дозволу на імміграцію у відповідності до ЗУ «Про імміграцію».

На підставі вказаного, міграційною службою прийнято рішення про її примусове повернення в країну походження.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше ухилялася від проведення процедури її повернення в країну походження та видворення за межі території України, а тому судова колегія вважає, що є обґрунтовані підстави вважати, що остання ухилятиметься від виконання такого рішення.

Водночас, у відповідності до ч.4 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст.289 КАС України.

Так, згідно з ч.1 ст.289 КАС України, чітко визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Положеннями ч.11 ст.289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, затримання іноземця може мати місце або з метою ідентифікації, або з метою забезпечення видворення за межі території України, або з обома складовими цієї мети.

Аналізуючи вказане, судова колегія зазначає, що підставою для затримання іноземця з метою ідентифікації є відсутність у нього відповідного паспортного документа, а підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України є невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі.

Враховуючи вищевказані приписи законодавства та беручи до уваги те, що громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила порушення законодавства України про правовий статус іноземців, незаконно перебуваючи на території України, та враховуючи, що остання раніше ухилялася від процедури повернення в країну походження та видворення за межі України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що існує ризик його ухилення від виконання рішення про примусове видворення та створення перешкод проведенню відповідної процедури, а також ризик її втечі, а тому наявні усі підстави для затримання вказаної громадянки та в подальшому видворення її за межі території України.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 246, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 березня 2023р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.І. Бітов

Т.М. Танасогло