Справа № 400/30/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 р. № 400/30/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:Приватного підприємства "Сузір`я Стрільця", вул. 1 Воєнна, 5, м. Миколаїв, 54003,

до відповідача:Головного управління ДПС у Волинській області, Київський майдан, 4, м. Луцьк, 43010,

про:визнання неправомірним висновок №2793/07-03/24059297 від 28.07.2022 року; скасування податкового повідомлення рішення №002916703 від 08.09.2022 року,

Приватне підприємство "Сузір`я Стрільця" (надалі - позивач) звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (надалі - відповідач), в якому просить суд:

-визнати неправомірним висновок акту перевірки № 2793/07-03/24059297 від 28.07.2022 року про результати позапланової виїзної перевірки ПП "Сузір`я Стрільця";

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.09.2022 р. №.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що не погоджується з порушеннями встановленими контролюючим органом за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідачем прийнято неправомірно, без достатніх підстав. На думку позивача, списання позивачем паливно-мастильних матеріалів пов`язане із господарською діяльністю підприємства. Надані позивачем документи під час перевірки та долучені до позовної заяви є достатніми та такими, що підтверджують факт правомірності списання паливно-мастильних матеріалів, використання їх у власній господарській діяльності. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в наданих позивачем первинних та інших документах є недостовірними або суперечливими.

Ухвалою суду від 11.01.2023 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач адміністративний позов не визнав і просив в його задоволенні відмовити. Вказує, що проведеною перевіркою неможливо підтвердити використання ПММ у межах провадження господарської діяльності ПП «Сузір`я Стрільця» у кількості 4924,34 л за період вересень 2021 - січень 2022 року. Оскільки до перевірки не надано подорожні листи службових автомобілів, накази про відрядження, відповідно відсутня мета поїздок, яка б підтверджувалася документально. Таким чином, на підставі наданих до перевірки документів не надається можливість встановити факт використання 4924,35 л списаного бензину у господарській діяльності ПП «Сузір`я Стрільця», у зв`язку з чим підлягають визначенню податкові зобов`язання з податку на додану вартість на підставі абзацу «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Головним управління ДПС у Волинській області на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 16.06.2022 №787-п виданого на підставі п.п. 191.1.6 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Сузір`я Стрільця» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 17.02.2022 № від`ємного значення з податку на додану вартість (далі ПДВ), у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки складено акт від 28.07.2022 №2793/07-03/24059297, яким встановлено порушення:

-абз. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 17075 грн. ( вт.ч. за вересень 2021 року 3731,58 грн., за жовтень 2021 року 4235,49 грн., за листопад 2021 року 3561,19 грн., за грудень 2021 року 2394,46 грн., за січень 2022 року 3152,18 грн.), що в свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на цю ж суму;

2) абз. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого платнику відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на суму ПДВ 654241 грн. в Декларації з ПДВ за січень 2022 року.

19.08.2022 р. позивач подав заперечення на Акт перевірки.

08.09.2022 року вiдповiдач, листом повiдомив, що в результатi розгляду заперечення вирiшено викласти в наступнiй редакції висновок акта вiд 28.07.2022 за №2793/07-03/24059297 про результати перевiрки:

«Перевіркою дотримання податквого законодавства при декларуванні за січень 2022 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ., у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановленого порушення платником податків:

-абз. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 17075 грн. ( вт.ч. за вересень 2021 року 3731,58 грн., за жовтень 2021 року 4235,49 грн., за листопад 2021 року 3561,19 грн., за грудень 2021 року -2394,46 грн., за січень 2022 року 3152,18 грн.), що в свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на цю ж суму.

Сума податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за січень 2022 року складає 654241 грн.»

08.09.2022 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 17075,00 грн.

Не погодившись з цим рішеннями, 30.09.2022 р. позивач подав скаргу до ДПС України, яка своїм рішенням від 21.11.2022року залишила податкове повідомлення-рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач, не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням на підставі висновків акту перевірки, звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюють норми Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 14.1.36 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Водночас статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (Закон №996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частинами першою статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 9 Закону №996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, виключно за умови наявності зв`язку з господарською діяльністю та відповідного документального підтвердження, вартість паливно-мастильних матеріалів, в залежності від цілей використання автомобіля, може бути віднесена до витрат.

Як слідує з Акту перевірки, відповідач вважає, що позивач завищив свої витрати на суму списаних паливно-мастильних матеріалів, так як відсутні докази того, що позивач використав ці паливно-мастильні матеріали у власній господарській діяльності. На переконання відповідача, доказами цього повинні бути подорожні листи службових автомобілів, накази про відрядження, відповідно відсутня мета поїздок, яка б підтверджувалася документально.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у періоді, що підлягав перевірці встановлено взаємовідносини позивача із придбання нафтопродуктів від постачальника ТОВ "Фортуна 2013" згідно договору поставки оптової партії товару №0401/2/21 від 04.01.2021.

Вказані операції підтверджено видатковими накладними від 30.09.2021 року №РН-0001156, РН-0001188, №РН-0001213, №РН-001709, №РН-0001239, від 18.10.2021 року №РН-0001751, від 25.10.2021 року №РН-0001806, від 29.10.2021 року №РН-0001853, №РН-1877, від 09.11.2021 року №РН-0001889, від 16.11.2021 року №РН-0001913, від 24.11.2021 року №РН-0001948, від 30.11.2021 року №РН-0001976, від 20.12.2021 року №РН-0002086, №РН-0002024, від 28.12.2021 року №РН-0002119, від 31.12.2021 року №РН-0002151, від 19.01.2022 року №10, №39, від 25.01.2022 року №63, від 31.01.2022 року №90, 113.

Взаємовідносини із постачальником ТОВ "Фортуна 2013" відображені на рахунку 3772 "Розрахунки з іншими дебіторами".

Згідно наданих оборотно-сальдових відомостей по рахунку 203 "Паливо" встановлено придбання та списання ПММ.

Суд враховує, що для підтвердження використання ПММ у господарській діяльності позивача, було надано накази на відрядження директора/юриста/головного бухгалтера підприємства від 10.09.2021 №44/п, від 17.09.2021 року №45/п, 08.10.2021 року №46/п, від 29.10.2021 року №47/п, від 12.11.2021 №48/п, від 22.11.2021 року №49/п, від 29.11.2021 №50/п, від 10.12.2021 №524/п, від 13.12.2021 №51/п, від 21.12.2021 №57/п.

Для господарської діяльності підприємства позивачем задіяло два автомобілі, які знаходяться на балансі підприємства Mitsubishi Pogero та автомобіль ВАС 2107, а саме для пошуку потенційних контрагентів та укладення домовленостей. При цьому, аби досягти остаточних домовленостей та підписати договір на поставку сільськогосподарської продукції представниками підприєиства потрібно було декілька разів відвідати потенційного контрагента.

Щодо відсутності подорожнії листів, слід зазначити, що поза увагою відповідача залишилось і те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень" від 5 липня 2011 р. № 3565-VI, були внесені зміни до Законів України "Про автомобільний транспорт" і "Про дорожній рух", а також Кодексу України про адміністративні правопорушення, з яких виключили норми про подорожні листи та відповідальність за їх відсутність. З прийняттям Державною службою статистики України наказу від 19 березня 2013 р. № 95 "Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Державного комітету статистики України від 17 лютого 1998 року № 74 "Про затвердження типової форми первинного обліку роботи службового легкового автомобіля та Інструкції про порядок її застосування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 березня 2013 р. за № 521/23053, втратив чинність нормативний документ, який передбачав обов`язковість ведення подорожнього листа службового автомобіля.

Таким чином, у період охоплений перевіркою позивача, ведення подорожнього листа було необов`язковим, а тому відповідач не може вимагати від позивача подання документів, які він не зобов`язаний складати.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про помилковий та необґрунтований висновок Головного управління ДПС у Волинській області про завищення позивачем від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 08.09.2022 р. №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 17075,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним висновок акту перевірки № 2793/07-03/24059297 від 28.07.2022 року про результати позапланової виїзної перевірки ПП "Сузір`я Стрільця", суд зазначає наступне.

Враховуючи висновки суду у цій справі та виходячи з позиції Верховного Суду у постанові від 21 лютого 2020 року №826/17123/18, суд вважає, що встановлені у цій справі обставини є достатніми для висновку про протиправність та скасування спірного податкового повідомлення-рішення, та є належним способом захисту та відновлення порушеного права платника податку.

Таким чином, діяльність контролюючого органу із оформлення результатів перевірки, зокрема із складання акту перевірки та формування його змісту не може порушувати права та/або охоронювані законом інтереси особи в публічно-правових відносинах. В зв`язку з цим, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги щодо визнання протиправним висновок акту перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2021 у справі №320/1375/19, від 07.12.2021 у справі № 826/17875/18 та від 25.01.2023 у справі № 1.380.2019.004064.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства "Сузір`я Стрільця" (вул. 1 Воєнна, 5, м. Миколаїв, 54003, ) до Головного управління ДПС у Волинській області (Київський майдан, 4, м. Луцьк, 43027, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 08.09.2022 р. № .

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (Київський майдан, 4, м. Луцьк, 43027, ) на користь приватного підприємства "Сузір`я Стрільця" (вул. 1 Воєнна, 5, м. Миколаїв, 54003, ) судовий збір у сумі 2481 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар