Справа № 708/139/23
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 708/139/23 Суддя (судді) першої інстанції:Акулов Є.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Шелест С.Б., суддів: Мєзєнцева Є.І., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.03.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 позивач) звернувся до Чигиринського районного суду Черкаської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також - відповідач, Укртрансбезпека), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 19.01.2023 серії АА №00004022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 19.01.2023 серії АА №00004022, як такої, що прийнята відповідачем на підставі непідтверджених висновків щодо порушення позивачем вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), в частині перевищення нормативів загальної маси транспортного засобу, оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не ідентифіковано транспортний засіб позивача як контейнеровоз, для якого встановлено інші нормативи загальної маси транспортного засобу.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 06 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про задоволення позову.

10.04.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого представник відповідача із посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.

У судове засідання, призначене на 12.04.2023, представники сторін не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення апеляційної скарги, а також зважаючи на те, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, в силу положень частини другої статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 2 частини першої статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.12.2022 о 10 год. 37 хв. за адресою Н-01 Київ- Знам`янка , км 198+300 зафіксовано проїзд транспортного засобу - MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу на 5,494% (2,197 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

В якості даних транспортного засобу, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, у постанові від 19.01.2023 серії АА №00004022 зазначено: MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В якості фактичних зафіксованих параметрів транспортного засобу зазначено: кількість вісей - 6 шт; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 2880 мм; 2-3: 1360 мм; 3-4: 5410 мм; 4-5: 1280 мм; 5- 6:1350 мм; - навантаження на вісь 1 - 6026 кг; 2 - 10232 кг; 3 - 6443 кг; 4 - 8110 кг; 5- 7960 кг; 6- 8115 кг; - загальна маса - 46886 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу - 42197,4 кг.

Постановою від 19.01.2023 серії АА №00004022 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини другої статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Вказуючи на протиправність постанови від 19.01.2023 АА №00004022, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваної постанови з огляду на доведеність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Судом першої інстанції вказано на необґрунтованість доводів позивача щодо протиправності постанови від 19.01.2023 серії АА №00004022 з мотивів неврахування при її прийнятті факту приєднання до тягачу MAN TGX 26.440 контейнеровоза. Так, судом зазначено, що позивачем здійснювалось транспортування недозволеного до перевезення у контейнерах вантажу - сипучого вантажу, а саме: кукурудзи насипом. Зауважено, що позивачем не надано доказів того, що на приєднаному напівпричепі знаходився контейнер із відповідним маркуванням. Також судом зазначено, що приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється на підставі заявки (при наявності договору) або на підставі разового договору, позаяк зазначених документів позивачем суду також не надано.

Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо порушення позивачем вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Апелянтом наголошено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та напівпричепу, транспортний засіб MAN TGX 26.440 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, а WIELTON, NS3S, державний номерний знак НОМЕР_2 - спеціалізованим напівпричепом - н/пр-контейнеровозом. Зазначено, що пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено різні нормативи загальної маси транспортного засобу для руху контейнеровозів та інших транспортних засобів. У той же час, оскаржувана постанова не містить будь-яких даних щодо контейнеровоза (марки, моделі, державного номеру тощо), що, на думку апелянта, ставить під сумнів врахування відповідачем при прийнятті рішення факту його приєднання до спеціалізованого тягача MAN TGX 26.440. Апелянт зазначає, що у спірному випадку ним здійснювалось перевезення вантажу у контейнері; при цьому норми щодо максимальної загальної маси, встановленої пунктом 22.5 Правил дорожнього руху саме для контейнеровозів, позивачем не перевищено.

Колегія суддів, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із доводами апеляційної скарги щодо протиправності постанови від 19.01.2023 серії АА №00004022, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно з підпунктом «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів на дорогах державного значення допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси щодо вантажних автомобілів: двовісний автомобіль - 18 тон; трьохвісний автомобіль - 25 (26)* тон; чотирьохвісний автомобіль - 32; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами - 38 тон; щодо комбінованих транспортних засобів: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом - 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тони; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони; щодо автопоїздів: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом - 40 тон.

Диспозиція пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на момент фіксації правопорушення, передбачає різні нормативи допустимої фактичної маси транспортних засобів для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Також зазначені параметри є відмінними в залежності від кількості осей тягача та контейнеровоза.

Таким чином, визначальними ознаками комбінованого транспортного засобу для цілей визначення параметрів максимальної фактичної маси є: кількість вісей у тягача та напівпричепа, наявність у напівпричепа ознак контейнеровозу, перевезення одного чи більше контейнера або ж змінного кузова при дозволеній максимальній довжині 13,716 метра.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно із фотозображенням транспортного засобу, здійсненим в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, яке міститься в матеріалах справи (т.1 а.с. 49), 01.12.2022 о 10 год. 37 хв. на ділянці дороги Н-01, Київ-Знам`янка, км 198+300 зафіксовано проїзд транспортного засобу MAN TGX 26.440 з напівпричепом та вантажем на ньому. Згідно з даними постанови від 19.01.2023 серії АА №00004022 загальна кількість вісей - 6 шт.

Згідно з поясненнями позивача перевезення вантажу здійснювалось, у тому числі, за допомогою спеціалізованого напівпричепа - н/пр-контейнеровоза WIELTON, NS3S, державний номерний знак НОМЕР_2 , відомості про який відсутні в оскаржуваній постанові.

Зазначене відповідачем під час судового розгляду справи не заперечувалось.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, WIELTON, NS3S, державний номерний знак НОМЕР_2 є спеціалізованим напівпричепом - н/пр-контейнеровозом; згідно з графою «особливі відмітки» у 2017 році переобладнаний для перевезення одного контейнера типу 1С.

Наявність вантажу на вказаному напівпричепі (контейнеровозі) відповідачем також не заперечується.

Відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах нормативів, встановлених для руху трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра (44 тони), відповідач обґрунтовує відсутністю у вантажі, що перевозився, ознак контейнеру, оскільки у спірному випадку здійснювалось перевезення вантажу, забороненого до перевезення у контейнері (кукурудзи насипом). Також відповідачем вказано на відсутність маркування на контейнері та ненаданні позивачем первинних документів на підтвердження приймання вантажу саме як контейнера.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до зазначених доводів відповідача.

Відповідно до абзацу четвертого розділу І «Терміни та поняття» Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі - Правила перевезення) вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Пунктами 17.4, 17.5 Правил перевезення встановлені вимоги щодо маркування універсальних та спеціальних контейнерів, які належать перевізникам або ж власникам вантажу.

Так, універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера (пункт 17.4 Правил перевезення).

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м) (пункт 17.5).

Пунктом 17.2 встановлена заборонена на перевезення в універсальних контейнерах вантажів, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Колегія суддів зауважує, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, вимог щодо виду вантажу або ж способу його розміщення у контейнері, як і ненадання договору про перевезення вантажу у контейнері, не змінює призначення та технічних характеристик одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як вантажного контейнера у розумінні абзацу четвертого розділу І «Терміни та поняття» наказу №363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що відповідач в обґрунтування висновку про відсутність маркування на контейнері не встановлював власника контейнера, не досліджував обсяг маркування, який має бути нанесений на контейнері в залежності від власника, та не надав суду доказів відсутності такого маркування в залежності від обсягу даних, що мають бути зазначені на контейнері.

У той же час, із наданих відповідачем копії фотофіксації проїзду транспортного засобу, постанови по справі про адміністративне правопорушення, а також реєстраційних документів на напівпричіп вбачається, що у спірному випадку на ділянці дороги Н-01, Київ-Знам`янка, км 198+300 мав місце проїзд транспортного засобу - трьохвісного тягача з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснював перевезення однієї одиниці транспортного обладнання багаторазового використання, призначеної для перевезення вантажу без проміжних перевантажень внутрішнім об`ємом більше 1 куб.м, що підпадає під визначення вантажного контейнера.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач під час розгляду справи не обґрунтував належними та допустимими доказами факту перевищення позивачем нормативів, встановлених підпунктом «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху у розрізі належної класифікації комбінованого транспортного засобу, рух якого зафіксовано, як трьохвісного тягача з трьохвісним напівпричепом, який не є контейнеровозом, та який не здійснює переведення одного чи більше контейнера чи змінного кузова загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

Враховуючи викладене, зважаючи на недоведеність з боку відповідача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності постанови по справі про адміністративне правопорушення від 19.01.2023 серії АА №00004022.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що адміністративне правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано в автоматичному режимі у Порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт».

У той же час, зазначене не обмежує посадову особу Уктрансбезпеки у реалізації повноважень, передбачених пунктом 4 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі - Інструкція №512), у тому числі щодо встановлення під час опрацювання матеріалів отриманого інформаційного файлу повноти інформації про зафіксований транспортний засіб та наявності фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках, відеозаписі (за наявності) в інформаційному файлі.

Відповідно до абзацу шостого пункту 2 розділу ІІ Інструкції №512 під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями пункту 4 розділу ІІ Інструкції опрацювання матеріалів інформаційного файлу здійснюється в один або два етапи (рівні) залежно від наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб або про особу, яка притягається до відповідальності, а також оцінки інших матеріалів інформаційного файлу у справі про адміністративне правопорушення.

На першому етапі (рівні) за результатами опрацювання матеріалів інформаційного файлу уповноважена посадова особа у разі потреби додаткової перевірки фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, відсутності достовірної та/або повної інформації щодо зафіксованого транспортного засобу, особи, яка притягається до відповідальності, постанову не виносить, а матеріали адміністративної справи невідкладно передає з використанням засобів системи на другий етап (рівень) іншій уповноваженій посадовій особі із зазначенням підстав передання для продовження їх розгляду шляхом детального опрацювання та уточнення наявних матеріалів інформаційного файлу, іншої інформації стосовно транспортного засобу та особи, яка притягається до відповідальності, отриманої із системи, з подальшим прийняттям відповідного рішення (підпункт 2 пункту 5 розділу ІІ Інструкції №512).

Згідно з пунктом 6 розділу ІІ Інструкції №512 на другому етапі (рівні) уповноважена посадова особа опрацьовує не пізніше 2-х місяців з дня вчинення правопорушення, передані на розгляд з першого етапу (рівня) матеріали інформаційного файлу, аналізує їх та у разі потреби уточнює необхідні відомості для прийняття рішення у справі шляхом отримання інформації відповідно до законодавства та за результатами опрацювання приймає одне із рішень, передбачених у цьому пункті, у тому числі щодо закриття провадження у справі без винесення постанови з унесенням відповідної інформації до системи та накладенням кваліфікованого електронного підпису за наявності хоча б однієї з обставин, визначених статтею 247 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, зважаючи на недоведеність з боку відповідача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП та, відповідно, протиправність постанови від 19.01.2023 серії АА №00004022, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для вжиття заходів судового захисту прав позивача за вказаним позовом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною шостою статті 139 КАС України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується копією квитанції від 08.02.2023 №152, а також судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1609,50 грн., що підтверджується копією квитанції від 13.03.2023 №306.

За вказаних обставин, зважаючи на скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2683,10 грн.

Керуючись статтями 71, 77, 139, 241, 242, 272, 286, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06 березня 2023 року у справі №708/139/23 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 19.01.2023 серії АА №00004022, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2683,10 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят три гривні 10 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті ().

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді Є.І. Мєзєнцев

О.Є. Пилипенко