Справа № 200/4318/22
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2023 року справа №200/4318/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі № 200/4318/22 (головуючий суддя в І інстанції Смагар С.В.), повний текст складено 08 листопада 2022 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді не нарахування та не виплати грошового забезпечення з 28.10.2020 по 18.08.2021 (включно) військовослужбовцю - ОСОБА_3 , призначеному на посаду стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , шпк солдат, ВОС 932915А;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_3 , призначеному на посаду стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , шпк солдат, ВОС 932915А, грошове забезпечення з 28.10.2020 по 18.08.2021 (включно), з розрахунку 11 230 грн. 21 коп. на місяць, з урахуванням раніше нарахованої та виплаченої суми;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_3 індексацію грошового забезпечення з 28.10.2020 по 18.08.2021 (включно) та компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 за період з 28.10.2020 по день здійснення відповідних виплат.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та не виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 28.10.2020 по 18.08.2021 ОСОБА_3 у повному обсязі. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_3 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.10.2020 по 18.08.2021 з розрахунку його грошового забезпечення в розмірі 11230,21 грн. за місяці, що передували події, з якою пов`язана відповідна виплата, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум. В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, у зв`язку з тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на виконання рішення суду нараховано та виплачено позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.10.2020 по 19.08.2021 в сумі 43650,24 грн.

Позивачем не додано доказів звернення до відповідача щодо недоотриманої частини грошового забезпечення за спірний період.

Вважає, що позовна заява позивача спрямована на захист ще не порушеного права, тоді як судовий захист може надаватися лише порушеним правам.

У разі незгоди з порядком виконання судового рішення, позивач мав право звернутись до суду з заявою про вчинення процесуальних дій в порядку виконання судового рішення.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/4318/22, однак листом суд першої інстанції повідомив що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з 28.10.2020 проходить військову службу за контрактом в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі №200/12237/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Міністерство оборони України про визнання протиправними наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо не видання наказу по стройовій частині про зарахування з 28.10.2020 ОСОБА_1 до списків військової частини та не в поставленні на всі види матеріального забезпечення.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахувати з 28.10.2020 ОСОБА_1 наказом по стройовій частині до списків військової частини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та поставити з 28.10.2020 на всі види матеріального забезпечення.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 06.11.2020 №39-РС щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти з 28.10.2020 ОСОБА_1 , на військову службу за контрактом у Збройні Сили України на посаду осіб рядового складу, призначити на посаду стрільця групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_5 , ВОС-932915А та присвоїти військове звання солдат.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.10.2020.

Визнано протиправним та скасовано окреме положення наказу директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську №183-ос від 29.10.2020 в частині зазначення: після проведення позачергової інвентаризації матеріалів досудового розслідування у кримінальних провадженнях, які здійснюються слідчим Третього слідчого відділу (відділ з розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську та затвердження акту інвентаризації матеріалів досудового розслідування у кримінальних провадженнях, які здійснюються слідчим Третього слідчого відділу (відділ з розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №200/12237/20-а апеляційні скарги Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі № 200/12237/20-а за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України про визнання протиправними наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу залишено без змін.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду 12.05.2021 у справі №200/12237/20-а набрало законної сили 11.08.2021.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи на виконання рішення суду у справі №200/12237/20-а, 29.11.2021 відповідачем було нараховано та виплачено позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.10.2020 по 19.08.2021 в сумі 43650,24 грн.

27.01.2022 ОСОБА_2 подав рапорт до командиру роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема щодо про виплату недоотриманого грошового забезпечення за час вимушеного прогулу на підставі рішення суду у справі №200/12237/20-а.

29.05.2022 позивачем було подано другий рапорт командиру роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому зокрема зазначено, що 27.01.2022 ним вже подавався рапорт з аналогічними вимогами, але про прийняття рішення щодо відповідного питання йому не відомо. У зв`язку з викладеним просив клопотати перед вищім командуванням про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з урахуванням раніше виплачених сум та про компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Доказів належного розгляду вказаних рапортів до суду не надано.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання належних сум є порушеним та підлягає відновленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

В межах даної справи, позивач оскаржує дії відповідача в частині порядку обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та як наслідок виплати йому грошового забезпечення не у повному розмірі, що є підставою для подання окремої позовної заяви, посилання апелянта на те, що вимоги позовної заяви фактично стосуються порядку виконання рішення суду по справі № 200/12237/20-а є неприйнятними.

Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок №260) визначено, що цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до ч. 2 Порядку №260 Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч. 3 Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Як вже було встановлено судом, на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/12237/20-а, 29.11.2021 відповідачем було нараховано та виплачено позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.10.2020 по 19.08.2021 в сумі 43650,24 грн.

Середній заробіток згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок № 100).

Із пункту 5 цього Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Згідно п. 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 1, 2 пункту 8 вказаного Порядку).

Разом з цим, пунктом 6 Порядку №260 визначено, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Відтак, позивач отримує грошове забезпечення військовослужбовця, яке розраховується за календарні дні.

В довідці - розрахунку відповідача № 292 від 17.11.2021, вказано, що позивачу нараховане грошове забезпечення за вересень 2021 року 10875,31 грн., за жовтень 2021 року 11230,21 грн.

З яких, оклад за військовим званням (ОВЗ) 530,00 грн., посадовий оклад (ПО) 2730,00 грн., надбавка за вислугу років від 15 до 20 років (НВР) 40 % 1304,00 грн., надбавка за особливості проходження служби (НОПС) 68,3 % - 3117,21 грн.

Єдиною відмінністю в загальній сумі грошового забезпечення позивача за вересень і жовтень 2021 року є відсоток премії 117 % за вересень 2021 року у сумі 3194,10 грн. та 130 % за жовтень 2021 року у сумі 3549,00 грн.

Розмір щомісячних премій за тарифними розрядами, який був визначений Міністерством оборони на 2021 рік, що був незмінним до позивача з 2020 року, до 4 розряду за вислугу років понад один рік застосовується 130 відсотків. Таким чином розмір місячного грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин згідно вказаного Порядку складав 11230,21 грн.

Середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період прогулу з 28.10.2020 по 19.08.2021 повинен був визначений відповідно до Порядку № 260 та Порядку №100.

В свою чергу судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, що розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 складав 11230,21 грн., та з наявної в матеріалах справи довідки № 292 вбачається, що вірним показником грошового забезпечення вказані відомості лише за жовтень 2021 року.

Таким чином, враховуючи вимоги розрахунку середнього заробітку відповідно до Порядку № 100, доцільним є висновок, що відповідачем не було здійснено належного розрахунку та як наслідок нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за період з 28.10.2020 по 19.08.2021.

З метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 28.10.2020 по 18.08.2021 ОСОБА_3 у повному обсязі та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_3 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 28.10.2020 по 18.08.2021 з розрахунку його грошового забезпечення в розмірі 11230,21 грн. за місяці, що передували події, з якою пов`язана відповідна виплата, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі № 200/4318/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2023 року

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць