Справа № 380/7283/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7283/23
У Х В А Л А

з питань вжиття заходів забезпечення позову

12 квітня 2023 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянув у письмовому провадженні без виклику сторін заяву приватного підприємства «Случ-Плюс» про забезпечення позову у справі за позовом приватного підприємства «Случ-Плюс» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання протиправними вимог, зобов`язання утриматись від вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства «Случ-Плюс» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, з вимогами:

- визнати протиправними вимоги Депаратаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 23/Р-11-459 та № 23/Р-11-460 від 06 квітня 2023 року;

- зобов`язати Департамент економічного розвитку Львівської міської ради утриматися від перешкоджання у провадженні Приватним підприємством «Случ Плюс» господарської діяльності на підставі Декларації про провадження господарської діяльності за вхідним номером 2-857-Ш-23 від 18.01.2023 у період воєнного стану та трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану у відповідності до постанови КМУ від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану».

11.04.2023 до суду надійшла заява приватного підприємства «Случ-Плюс» про забезпечення позову у якій просить вжити заходів забезпечення позову до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили шляхом заборони Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1; ), Комунальному підприємству Адміністративно-технічне управління (адреса місцезнаходження: 79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7; код в ) та будь-яким іншим особам, які можуть діяти на їх замовлення або самостійно, вчиняти дії, спрямовані на демонтаж засобів зовнішньої реклами, що належать Приватному підприємству «Случ-Плюс» (адреса місцезнаходження: 81154, Львівська область, Львівський район, с. Старе Село, вул. Лісна, 14; код в ) та розміщені згідно з Декларацією про провадження господарської діяльності, зареєстрованою центром надання адміністративних послуг ЛМР за вх. № 2-857-Ш-23 від 18.01.2023, на підставі постанови КМУ від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що 18 січня 2023 року позивач через центр надання адміністративних послуг подав декларацію про провадження господарської діяльності у формі розміщення зовнішньої реклами у відповідності до постанови КМУ від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану». Проте після розміщення зовнішньої реклами відповідно до поданої Декларації позивач отримав від Департаменту економічного розвитку ЛМР вимоги № 23/Р-11-459 та № 23/Р-11-460, від 06 квітня 2023 року, про добровільний демонтаж в термін до 11 квітня 2023 року самовільно встановлених спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на інженерній споруді на вул. Княгині Ольги, 118 (шляхопровід, парна і непарна сторона). У вимогах відповідача мова йде саме про вказане позивачем у поданій Декларації місце розміщення зовнішньої реклами - шляхопровід на перехресті вулиць Кн. Ольги та Наукової у м. Львові. Будівля № 118 по вул. Кн. Ольги знаходиться безпосередньо біля зазначеного шляхопроводу з парної сторони вулиці Кн. Ольги. Заявник вважає вимоги відповідача безпідставними і неправомірними, а також такими, що порушують його право на здійснення господарської діяльності, оскільки розміщені ним спеціальні конструкції зовнішньої реклами не є встановленими самовільно - вони встановлені на підставі поданої Декларації та відповідно до Постанови № 314. Заявник вказує на те, що в оскаржуваних вимогах відповідач попереджає, що у разі невиконання даних вимог демонтаж буде здійснений КП «Адміністративно-технічне управління» примусово у будь-який робочий день після 11.04.2023 р., а на заявника (позивача) буде покладено обов`язок компенсації витрат по демонтажу та зберіганню конструкції - це відповідає положенням пунктів 8.1.1.2, 8.2 і 8.3 Правил розміщення зовнішньої реклами на території Львівської міської територіальної громади. Таким чином, у разі, якщо заявник (позивач) не проведе самостійно демонтаж своїх засобів зовнішньої реклами, то демонтаж буде проведено примусово в будь який робочий день починаючи з 12.04.2023 року, а на заявника (позивача) будуть покладені додаткові витрати. Демонтаж рекламного засобу став би прямою перешкодою для ПП «Случ-Плюс» у реалізації права на здійснення господарської діяльності. У разі проведення демонтажу рекламної конструкції позивача для відновлення його порушених прав та інтересів щодо здійснення господарської діяльності необхідно буде докласти значних зусиль і витрат, пов`язаних із відновленням рекламної конструкції, а також із тим, що до набрання законної сили прийнятим судом рішенням, у якому було б підтверджено право позивача розміщувати рекламні конструкції на підставі поданої Декларації та відповідно до Постанови № 314, кожне повторне встановлення рекламних конструкцій на тому самому місці, що відповідає інтересам позивача, і подальший повторний демонтаж призвів би до виникнення обов`язку відшкодувати витрати на демонтаж, транспортування та зберігання таких рекламних засобів у п`ятикратному розмірі (абз. 2 п. 8.5 Правил розміщення зовнішньої реклами на території Львівської міської територіальної громади). Заявник вказує, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, спрямовані на демонтаж відповідних рекламних конструкцій, попереджає ризики щодо ускладнення виконання судового рішення. При цьому таким способом забезпечення позову фактично не спричиняється будь-якої шкоди учасникам справи, не завдаються збитки; натомість запобігається завдання суттєвої та невиправданої матеріальної шкоди як стороні позивача, так і стороні відповідача, в залежності від результатів розгляду справи, що цілком відповідає завданню адміністративного судочинства та меті забезпечення позову. Заявник з покликанням на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду № ЗД/813/1/18 від 28.02.2019 вказує, що такий спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення по суті спору.).

Суд при вирішенні заяви про забезпечення адміністративного позову виходить з наступного.

Провадження в адміністративних справах відповідно до ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З поданих заявником документів до заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви судом встановлено, що 18 січня 2023 року позивач через центр надання адміністративних послуг подав декларацію про провадження господарської діяльності (вх. № 2-857-Ш-23 від 18.01.2023) у формі розміщення зовнішньої реклами у відповідності до постанови КМУ від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану», зазначивши отримувачем відповідача як дозвільний орган, наступного змісту:

«Керуючись п. 1 постанови КМУ від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану», надаємо наступні відомості:

1. Відомості про суб`єкта господарювання:

організаційно-правова форма - приватне підприємство;

повне найменування - ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО СЛУЧ-ПЛЮС;

скорочене найменування - ПП «СЛУЧ-ПЛЮС»;

ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ - 30163449;

місцезнаходження - 81154, Львівська область, Львівський район, село Старе Село, вул. Лісна, 14;

контактний номер телефону - НОМЕР_1 ;

адреса електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_1;

прізвище, власне ім`я, по батькові керівника юридичної особи - ОСОБА_1 .

2. Відомості про фактичну адресу (адреси) провадження господарської діяльності: м. Львів, вул. Кн. Ольги - вул. Наукова, місця №№ 1 та 2 (недобудований шляхопровід).

3. Назва виду господарської діяльності/частини виду господарської діяльності, який провадиться суб`єктом господарювання: розміщення зовнішньої реклами.

4. Назва дозвільного документа: дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

5. Приватне підприємство «Случ-Плюс» ознайомлене з вимогами законодавства, якими встановлено вичерпний перелік вимог до провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, отриманню документа дозвільного характеру, іншого результату надання публічної послуги, на заміну якого подана декларація, та зобов`язується їх виконувати.

Однак, після розміщення зовнішньої реклами відповідно до поданої Декларації позивач отримав від Департаменту економічного розвитку ЛМР вимоги № 23/Р-11-459 та № 23/Р-11-460, від 06 квітня 2023 року, про добровільний демонтаж в термін до 11 квітня 2023 року самовільно встановлених спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на інженерній споруді на вул. Княгині Ольги, 118 (шляхопровід, парна і непарна сторона).

У вимогах відповідача мова йде саме про вказане позивачем у поданій Декларації місце розміщення зовнішньої реклами - шляхопровід на перехресті вулиць Кн. Ольги та Наукової у м. Львові. Будівля № 118 по вул. Кн. Ольги знаходиться безпосередньо біля зазначеного шляхопроводу з парної сторони вулиці Кн. Ольги.

У вказаних вимогах Департамент економічного розвитку попереджає, що у разі невиконання даних вимог демонтаж буде здійснений КП «Адміністративно-технічне управління» примусово у будь-який робочий день після 11.04.2023 р., а на ПП «Случ-Плюс» буде покладено обов`язок компенсації витрат по демонтажу та зберіганню конструкції - це відповідає положенням пунктів 8.1.1.2, 8.2 і 8.3 Правил розміщення зовнішньої реклами на території Львівської міської територіальної громади.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно ч. 4 ст. 150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони прав та інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Згідно приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у цій справі, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у справі "Мікалефф проти Мальти" визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа "Меркіка та інші проти Мальти").

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Постанова № 314 в редакції станом на 18 січня 2023 року містила, зокрема, положення наступного змісту, які продовжують бути чинними до сьогодні:

1) у період воєнного стану право на провадження господарської діяльності може набуватися суб`єктами господарювання на підставі безоплатного подання до органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг декларації про провадження господарської діяльності (далі - декларація), що містить відомості згідно з додатком 1, без отримання дозвільних документів (документів дозвільного характеру, ліцензій або інших результатів надання публічних послуг), крім видів господарської діяльності за переліком згідно з додатком 2 (абз. 1 пп. 1 п. 1);

2) декларація може бути подана за вибором суб`єкта господарювання незалежно від задекларованого (зареєстрованого) місцезнаходження (місця проживання), місця провадження господарської діяльності або місцезнаходження відповідного об`єкта: в електронній формі - через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, зокрема засобами мобільного додатку Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) (у разі подання декларації фізичною особою - підприємцем); у паперовій формі - через центр надання адміністративних послуг з подальшою передачею органам ліцензування, дозвільним органам та суб`єктам надання публічних (електронних публічних) послуг засобами Порталу Дія. Після внесення інформації до Порталу Дія декларація повертається заявнику (абз. 1-3 пп. 2 п. 1);

3) суб`єкти господарювання, які набули право на провадження господарської діяльності на підставі декларації, у разі відсутності відповідних дозвільних документів (документи дозвільного характеру, ліцензії та/або інші результати надання публічних послуг), невідкладно, але не пізніше трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану звертаються до відповідних органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг і отримують відповідні дозвільні документи в порядку, строки та на умовах, передбачених законодавством, без зупинення (припинення) їх діяльності (пп. 3 п. 1).

Розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу»).

Згідно з п. 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. № 2067, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Дозвільні органи - суб`єкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру (абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності»).

Згідно з пп. 12 п. 2 Розділу IV Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 1081 від 08 липня 2021 року «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», до повноважень Департаменту економічного розвитку ЛМР належить, зокрема, виконання функцій робочого органу для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами.

Згідно з п. 3.1.6 Правил розміщення зовнішньої реклами на території Львівської міської територіальної громади, затверджених рішенням виконавчого комітету ЛМР № 569 від 21 травня 2010 року, керівник робочого органу підписує, реєструє та видає дозволи на розміщення зовнішньої реклами на підставі відповідного рішення виконавчого комітету.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який востаннє продовжено Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, позивач як суб`єкт господарювання в умовах воєнного стану подав Декларацію у відповідності до Постанови № 314 до належного дозвільного органу.

Проте після розміщення зовнішньої реклами відповідно до поданої Декларації позивач отримав від Департаменту економічного розвитку ЛМР вимоги № 23/Р-11-459 та № 23/Р-11-460 від 06 квітня 2023 року, про добровільний демонтаж в термін до 11 квітня 2023 року самовільно встановлених спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на інженерній споруді на вул. Княгині Ольги, 118 (шляхопровід, парна і непарна сторона).

У вказаних вимогах Департамент економічного розвитку попереджає, що у разі невиконання даних вимог демонтаж буде здійснений КП «Адміністративно-технічне управління» примусово у будь-який робочий день після 11.04.2023 р., а на ПП «Случ-Плюс» буде покладено обов`язок компенсації витрат по демонтажу та зберіганню конструкції - це відповідає положенням пунктів 8.1.1.2, 8.2 і 8.3 Правил розміщення зовнішньої реклами на території Львівської міської територіальної громади

Як вже зазначалося вище, відповідно до п.1 ч.2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже КАС України допускає забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи з підстав якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист;

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

На переконання суду у разі невжиття заходів забезпечення позову та у разі проведення демонтажу рекламної конструкції позивача для відновлення його порушених прав та інтересів щодо здійснення господарської діяльності необхідно буде докласти значних зусиль і витрат, пов`язаних із відновленням рекламної конструкції, кожне повторне встановлення рекламних конструкцій на тому самому місці, що відповідає інтересам позивача, і подальший повторний демонтаж призвів би до виникнення обов`язку відшкодувати витрати на демонтаж, транспортування та зберігання таких рекламних засобів у п`ятикратному розмірі (абз. 2 п. 8.5 Правил розміщення зовнішньої реклами на території Львівської міської територіальної громади)

З позиції суду, забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, спрямовані на невчинення дій щодо демонтажу відповідних рекламних конструкцій, попереджає ризики щодо ускладнення виконання судового рішення. При цьому таким способом забезпечення позову фактично не спричиняється будь-якої шкоди учасникам справи, не завдаються збитки, натомість запобігається завдання суттєвої та матеріальної шкоди як стороні позивача, так і стороні відповідача, в залежності від результатів розгляду справи, що цілком відповідає завданню адміністративного судочинства та меті забезпечення позову.

Такий спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення по суті спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № ЗД/813/1/18 від 28.02.2019.

Суд зазначає, що розгляд справи судом і прийняття судом рішення, яке не спричинить ефективного захисту та поновлення порушених прав, на переконання суду не буде відповідати завданням та основним засадам адміністративного судочинства визначеним у ст.2 КАС України.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза неможливості ефективного захисту та неможливості поновлення порушених прав у разі здійснення дій щодо демонтажу рекламних конструкцій.

Судом враховано співмірність співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.6 ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення.

З урахуванням вищевикладених мотивів та встановлених судом на підставі поданих позивачем доказів фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом :

заборони Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1; код в ), Комунальному підприємству Адміністративно-технічне управління (адреса місцезнаходження: 79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7; код в ) та будь-яким іншим особам, які можуть діяти на їх замовлення або самостійно, вчиняти дії, спрямовані на демонтаж засобів зовнішньої реклами, що належать Приватному підприємству «Случ-Плюс» (адреса місцезнаходження: 81154, Львівська область, Львівський район, с. Старе Село, вул. Лісна, 14; код в ) та розміщені згідно з Декларацією про провадження господарської діяльності, зареєстрованою центром надання адміністративних послуг ЛМР за вх. № 2-857-Ш-23 від 18.01.2023, за адресою: м. Львів, вул. Кн. Ольги - вул. Наукова, місця №№1 та 2 (недобудований шляхопровід), на підставі постанови КМУ від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану», до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Суд вважає, що застосування такого заходу забезпечення позову є наданням тимчасового захисту можливо порушених прав позивача та відповідає завданням, засадам і принципам адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 150-154, 248 КАС України, суд, -

постановив:

1. Заяву Приватного підприємства «Случ-Плюс» про забезпечення позову - задовольнити.

2 Застосувати заходи забезпечення позову у справі №380/7283/23 за позовом приватного підприємства «Случ-Плюс» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання протиправними вимог, зобов`язання утриматись від вчинення дій.

3. До набрання законної сили судовим рішенням у справі №380/7283/23 за позовом приватного підприємства «Случ-Плюс» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання протиправними вимог, зобов`язання утриматись від вчинення дій, заборонити Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1; код в ), Комунальному підприємству Адміністративно-технічне управління (адреса місцезнаходження: 79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7; код в ) та будь-яким іншим особам, які можуть діяти на їх замовлення або самостійно, вчиняти дії, спрямовані на демонтаж засобів зовнішньої реклами, що належать Приватному підприємству «Случ-Плюс» (адреса місцезнаходження: 81154, Львівська область, Львівський район, с. Старе Село, вул. Лісна, 14; код в ) та розміщені згідно з Декларацією про провадження господарської діяльності, зареєстрованою центром надання адміністративних послуг ЛМР за вх. № 2-857-Ш-23 від 18.01.2023, за адресою: м. Львів, вул. Кн. Ольги - вул. Наукова, місця №№1 та 2 (недобудований шляхопровід), на підставі постанови КМУ від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану».

Примірник ухвали про забезпечення позову відповідно до ч.2 ст. 156 КАС України негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направити для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч.8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст. 156 КАС України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд відповідно до п.4 ч.2 ст. 149 КАС України може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання ухвали про забезпечення позову.

Повний текст ухвали складений 12.04.2023.

Суддя Грень Н.М.