Справа № 500/416/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/416/23

13 квітня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.08.2022 №1900-0215-9/22193 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком як матері інваліда з дитинства;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як матері інваліда з дитинства, з 05.08.2022 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернулася з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про призначення їй дострокової пенсії, як матері дитини - інваліда з дитинства. До поданої заяви було додано всі належні документи. Проте, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства у зв`язку із відсутністю висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки досягла пенсійного віку, має необхідний стаж, виховувала дитину інваліда, а тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має право на призначення дострокової пенсії за віком.

На підставі наведеного, позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою судді від 17.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду 01.03.2023 відзив на позов, в якому вказав, що право на призначення дострокової пенсії за віком передбачено пунктом 3 частини першої статті 115 Закону України №1058, зокрема таким правом користуються жінки, які народили п`ятеро або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства. Таким чином, при зверненні позивача із заявою про призначенні дострокової пенсії за віком нею не було надано висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала показання для визнання її дитиною з інвалідність) до досягнення шестирічного віку.

У зв`язку з наведеним, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 12.08.2022 прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачці в призначенні дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства згідно пункту 3 частини першої статті 115 Закону України №1058.

З врахуванням викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 22.03.2023 залучено до участі у справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про що ухвалою повідомлено відповідача.

Відзив на позов відповідач 2 не подав.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач, 05.08.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 12.08.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії та конкретизовано причини такої відмови.

Зокрема, вказано, що при зверненні позивача із заявою про призначенні дострокової пенсії за віком нею не було надано висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала показання для визнання її дитиною з інвалідність) до досягнення шестирічного віку.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки досягла пенсійного віку, має необхідний стаж, виховувала дитину інваліда, згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має право на призначення дострокової пенсії за віком, а тому звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ст.1 Закону №1058-ІV, пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Зокрема, як випливає із матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_3 (аркуш справи 12).

Згідно до виписки з медичної картки №1997, дитина ОСОБА_2 , 16 років, встановлений діагноз: хронічний мієлоїдний лейкоз, бластна криза. Екстремальна аплазія кровотворення. Фебрильна нейтропенія кровотворення. Афтозно-виразковий стоматит. Флебіт правої ліктьової вени.

Також, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримувала соціальну допомогу як інвалід з дитинства до 18 років.

ОСОБА_2 померла у віці 17 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Суд вважає, що доводи Пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії позивачці на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 115 ЗУ, № 1058-IV, згідно п. 2.18 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" оскільки відсутній висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала показання для визнання її дитиною з інвалідність) до досягнення шестирічного віку, є не правомірними та не можуть бути підставою для відмови, оскільки норми закону не містять таких застережень.

Аналогічні висновки щодо ненадання позивачем усіх документів, необхідних для призначення пенсії, а саме довідки ЛКК про фактичне настання інвалідності дитини до 6-ти років не є підставою для відмови у призначенні відповідної пенсії викладені у Постановах Верховного Суду в справі № 501/2838/16-а від 31.07.2018 р. та в справі № 216/2437/16-а від 14.02.2019 року.

Поряд з тим, суди у своїх висновках зазначили, що законом не передбачена вимога про те, що для призначення пенсії обов`язковим є визнання дитини інвалідом до 6-ти річного віку. В законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років.

Відтак, визначальною умовою для призначення дострокової пенсії за віком, як матері інваліда є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань. Тобто, при вирішенні питання про наявність права на призначення такого виду пенсії враховується не тлумачення поняття «інвалід з дитинства», а момент настання медичних показань для встановлення інвалідності.

Як встановлено судом, саме позивач займалась вихованням доньки до досягнення нею 6 років.

Страховий стаж позивачки складає 19 років, 10 місяців, 19 днів.

За таких обставин, суд зазначає, що безпідставним є висновок відповідачів про відсутність у позивача права на пенсію за віком відповідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.08.2022 про відмову у призначенні пенсії позивачці на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 ЗУ № 1058- IV із урахуванням поданої заяви із належними додатками є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що рішенням безпідставно та необгрунтовано відмовлено у призначенні пенсії позивачці на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 ЗУ № 1058- IV, то суд вважає, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку буде визнання протиправним і скасування вказаного рішення та зобов`язання призначити та виплачувати позивачці дострокову пенсію за віком, як матері дитини особи з інвалідністю відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з часу звернення з заявою, з 05.08.2022.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», діяв з порушенням вимог чинного законодавства та без урахуванням усіх обставин, що мають значення, відтак, позов підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 12.08.2022 №1900-0215-9/22193 щодо відмови у призначенні дострокової пенсії ОСОБА_1 , як матері дитини особи з інвалідністю відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, як матері дитини особи з інвалідністю відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 05.08.2022

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

- Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Свободи, 5,Держпром, 3 під.,2 пов.,м. Харків,61022 14099344);

Головуючий суддя Осташ А.В.