Справа № 420/12698/22
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/12698/22
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року (суддя Завальнюк І.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 24.10.2022) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2022 року ТОВ "Д.І.К" звернулося до адміністративного суду з позовом до Львівської митниці, в якому просило визнати противоправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900044/1 від 24.03.2022;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000260 від 24.03.2022.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року адміністративний позов товариства задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства відмовити повністю.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача про те, що подані до митного оформлення документи містили невідповідності та відсутність відомостей щодо обставин купівлі продажу товару, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, уповноваженою ТОВ "Д.І.К." особою (ТОВ "ОТОМАН") 23 березня 2022 року задля митного оформлення товару морква свіжа, вагою 21 600 кг (нетто), країна виробництва Польща була подало до Львівської митниці МД №UA209170/2022/017813.

На підтвердження митної вартості товару було надано: рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №15/03/2022 від 21.03.22; автотранспортну накладну б/н від 21.03.22; фітосанітарний сертифікат EU/PL/1060653 від 21.03.22; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AS 0252117 від 21.03.22; загальну декларацію прибуття 22UA49Z0 від 21.03.22; зовнішньоекономічний договір (контракт) №12/22 від 09.03.22; доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 09.03.21; договір про надання послуг митного брокера №11/06-20 від 11.06.20; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) 8283325.

У зв`язку із встановлення митницею невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числових значення митної вартості, визначеної за основним методом, декларанту було скерована вимога про надання документів.

На що декларантом надіслано до митниці лист №23/03-22/1 від 23.03.2022, до якого долучено: прейскурант (прайс-лист) №15/03/2022 від 21.03.2022 року, копію митної декларації країни відправлення №22PL341010E0082442 від 21.03.2022 року, висновок експерта №20-07/03-2022 від 23.03.2022 року.

Вважаючи, що декларантом або уповноваженою ним особою не було подано документів згідно переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість.

В результаті проведеної з декларантом консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 МК України, та 24 березня 2022 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900044/1 та оформлено картку №UA209170/2022/000260 про відмову в митному оформленні декларації №UA209170/2022/017813 від 23.03.2022 року.

Підставою для коригування митної вартості товару слугували наступні чинники:

1) подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. У контракті №12/22 від 09.03.2022 року у пункті 3.1 вказано, що оплата за товар здійснюється покупцем за однією з наступних умов: 100% від вартості партії товару у якості передоплати; 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД. У пункті 3.2 цього ж контракту вказано: якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу не зазначено умов оплати поставки такого товару то оплата здійснюється у відповідності до частини другої пункту 3.1. Проте в комерційному інвойсі від 21.03.2022 №15/03/2022 в графі термін оплати зазначена дата оплати 14.02.2022 але декларантом не надано платіжного документу;

2) у пункті 4.6 контракту зазначено, що товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень покупця, в якій має бути вказано "умови поставки/ місце поставки, реквізити контракту, номер і дата замовлення, найменування постачальника і покупця, найменування товару, кількість товару, вага товару", зазначений документ до митного оформлення не подавався;

3) в пунктах 7.1 та 7.2 "у вартість товару включається вартість тари, упаковки і маркування", проте, у комерційному інвойсі та в інших товаросупровідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МК України;

4) відповідно до вимог Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 22 та 23 CMR-зазначається підпис і штамп відправника та перевізника. В CMR б/н від 21.03.2022 у гр. 22 та 23 відсутні підписи відправника та перевізника;

5) в графі 44 митної декларації вказано зовнішньоекономічний контракт за кодом 4104 "Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів", а також в полі електронного інвойсу "виробник товару" виробником зазначено відправника, хоча в жодному з поданих до митного оформлення документів не зазначено відомості про виробника, а також з відкритих джерел, а саме з ресурсу www.owg.pl у розділі класифікація діяльності підприємства немає виду діяльності вирощування чи виробництво с/г культур, а тільки продаж. Отже немає жодних підтверджень, що відправник є виробником товару.

Вважаючи згадане рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови протиправними, ТОВ "Д.І.К" звернулося до суду з даним адміністративним позовом про їх скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав, що митниця прийняла спірні рішення за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товару.

Суд вважав, що позивачем було надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, та які містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів, є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, в тому числі щодо проведення митного оформлення та методів визначення митної вартості товарів врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому основний метод не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України установлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, між постачальником Товару "GoldDen Denys Kostiukov" та покупцем ТОВ "Д.І.К. (далі Покупець) укладено контракт на поставку сільськогосподарських товарів №12/22 від 09.03.2022.

Відповідно до умов цього Контракту, Постачальник зобов`язується постачати, а Покупець прийняти та оплатити Товар, зазначений у замовленні Покупця та у виставлених на його підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті (пункт 1.1).

Поставка Товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії Товару узгоджується Сторонами і визначається в Замовленнях, наданих Покупцем на кожну партію Товару. Загальна кількість поставленого Товару складається з кількості, зазначеної в інвойсі по кожної партії Товару (пункт 1.2).

Загальна сума контракту складається із сум всіх Інвойсів, що були виставлені Постачальником на підставі Замовлень Покупця протягом усього строку дії цього контракту (пункт 2.1).

Покупець зобов`язаний оплатити вартість тільки тієї кількості товару, яку він замовив, відповідно до узгоджених Замовлень.

Ціна Товару вказується в інвойсах на оплату по кожній окремій партії Товару (пункт 2.3).

Пунктом 3.1 Контракту узгоджено, що оплата за товар здійснюється Покупцем за однією з наступних умов:

100% від вартості партії Товару у якості передоплати;

АБО

100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

У пункті 3.2 Контракту вказано, що якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу, не зазначено умов оплати поставки такого товару, то оплата здійснюється у відповідності до частини другої пункту 3.1.

Пунктом 3.3 Контракту встановлено, що оплата Товару здійснюється Покупцем на підставі інвойсу.

Оплата Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківські реквізити Постачальника, зазначені в інвойсі (пункт 3.4).

Пунктом 4.3 Контракту передбачено, що умови поставки кожної партії товару вказується окремо в замовленні і в інвойсі на неї.

Згідно до пункту 4.6 Контракту Товар поставляється окремими партіям на підставі і відповідно до Замовлень Покупця, які направляється Покупцем Постачальнику електронною поштою.

Пунктом 4.7 Контракту передбачено, що замовлення має містити в собі такі відомості: умови поставки та порт / місце поставки; реквізити цього Контракту; номер і дата Замовлення; найменування Постачальника і Покупця; Найменування Товару; кількість Товару; вага Товару.

Згідно із пунктом 4.8 Контракту Постачальник розглядає Замовлення Покупця і виставляє Інвойс протягом 3 діб з моменту отримання Замовлення. Замовлення вважається отриманим Постачальником з моменту його відправки Покупцем по електронній пошті Постачальнику за реквізитами, вказаними у п.12.2. Контракту.

Виставлений за результатами розгляду Замовлення Інвойс слугує підтвердженням Замовлення і має бути направлений на електронну пошту Покупця протягом 5 діб з моменту отримання Замовлення від Покупця.

Інвойс, що містить розбіжності із Замовленням Покупця, вважається таким, що не підтверджує умови поставки, зазначені у такому Замовленні, а отже, позбавляє Постачальника права на отримання оплати за поставлений за таким Інвойсом Товар.

Постачальник розглядає Замовлення Покупця і виставляє Інвойс протягом 3 діб з моменту отримання Замовлення. Замовлення вважається отриманим Постачальником з моменту його відправки Покупцем по електронній пошті Постачальнику за реквізитами, вказаними у п.12.2. Контракту.

Виставлений за результатами розгляду Замовлення Інвойс слугує підтвердженням Замовлення і має бути направлений на електронну пошту Покупця протягом 5 діб з моменту отримання Замовлення від Покупця.

Інвойс, що містить розбіжності із Замовленням Покупця, вважається таким, що не підтверджує умови поставки, зазначені у такому Замовленні, а отже, позбавляє Постачальника права на отримання оплати за поставлений за таким Інвойсом Товар.

Як вбачається з матеріалів справи в наданому до митного органу комерційному інвойсі від 21.03.2022 №15/03/2022 в графі термін оплати зазначена дата оплати 14.02.2022.

Проте, декларантом, як того вимагає пункт 4 частини другої статті 53 МК України, платіжного документу під час митного оформлення товару надано не було.

Також є доречними доводи митниці, що наданий декларантом прас-лист №15/03/2022 від 21.03.2022 (а.с. 37 звор.), який адресований ТОВ "ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ" і містить асортимент товару згідно з інвойсом, суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний "прайс лист" містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції. А наданий висновок експерта від 23.03.2022 №20-07/03-2022 містить аналіз зовнішнього ринку по продажу моркви свіжої на китайському ринку та без врахування витрат на доставку до митного кордону України, які повинні включатись до митної вартості.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доведеним обґрунтованість підстав для сумніву митного органу у правильності зазначеної декларантом митної оцінки товару, оскільки надані декларантом документи не містять всіх відомостей та інформації щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, які не були усунуті позивачем, у тому числі і шляхом надання додатково витребуваних документів.

Варто також додати, що до переліку додаткових документів, визначених частиною третю статті 53 МК України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-листів, а й інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для його ідентифікації.

Такі документи за умовами Контракту №12/22 від 09.03.2022 є зокрема Замовлення, яке повинно бути оформлено відповідно до вимог Пунктом 4.7 Контракту, а саме містити в собі такі відомості: умови поставки та порт / місце поставки; реквізити цього Контракту; номер і дата Замовлення; найменування Постачальника і Покупця; Найменування Товару; кількість Товару; вага Товару.

Доводи позивача про те, що Замовлення не є юридично значущим документом, а є Інвойс, який закріплює підсумки перемовини щодо поставки певної партії товару та відображає дані щодо такої поставки повною мірою не обґрунтованими, адже у відповідності до пункту 4.8 Контракту Інвойс, що містить розбіжності із Замовленням Покупця, вважається таким, що не підтверджує умови поставки.

Крім того, згідно умов пункту 1.2 Контракту поставка Товару здійснюється партіями, кількість кожної партії Товару узгоджується Сторонами і визначається в Замовленнях.

Колегія суддів вважає помилковим врахування судом першої інстанції наданої позивачем проформи №02/03/2022 від 10.03.2022 на загальну суму 67 940,00 євро, яка зокрема до митного органу не надавалася, оскільки, по-перше, у неї вказано Товар: MARCHEWKA, вага - 86 000 кг, ціна 18 920 EUR (а.с. 31). Тоді, як у наданих до митниці документів зазначено MARCHEWKA SWIEZA PRZEMYSLOWA, ВАГОЮ 21 600 КГ, ЦІНОЮ 4 752 EUR.

По-друге, позивачем не надано суду доказів, що в сплачену ним суму 67 940,00 євро входить сума, зазначена у Інвойсі №15/03/2022 від 21.03.22.

Ні у рахунку-проформі №02/03/2022 від 10.03.2022, ні у платіжному дорученні (SWIFT) №EFF002 від 11.03.2022 року не зазначено, що згадані рахунок-проформа та платіжне доручення видані на підставі інвойсу від 21.03.2022 №15/03/2022, як то передбачено умовами Контракту.

Між тим, пунктом 3.3 Контракту встановлено, що оплата Товару здійснюється Покупцем на підставі інвойсу, в даному випадку це Інвойс №15/03/2022 від 21.03.22.

Проте, згаданим платіжним доручення (SWIFT) передбачається, що 11.03.2022 на розрахунковий рахунок постачальника було переведено 67 940,00 євро згідно з контрактом у якості передплати за овочі відповідно до інвойсу-проформи (Проформа) №02/03/2022 від 10.03.2022 року.

По-трете, згідно умов Контракту №12/22 від 09.03.22, згадана проформа не є підставою для здійснення розрахунків між сторонами.

Твердження позивача, що саме наданою ним Проформою передбачено умови поставки товару, суперечить умова Контракту, пунктами 4.3 та 4.6 якого передбачено, що умови поставки кожної партії товару вказується окремо в замовленні і в інвойсі на неї. Товар поставляється окремими партіям на підставі і відповідно до Замовлень Покупця, які направляється Покупцем Постачальнику електронною поштою.

Доказів того, що в зазначені умови Контракту Сторонами (постачальником Товару "GoldDen Denys Kostiukov" та покупцем ТОВ "Д.І.К") були внесені зміни суду надано не було.

Також колегія суддів вважає, що наданий до митного органу висновок експерта від 23.03.2022 №20-07/03-2022 не підтверджує заявленого рівня митної вартості, оскільки містить аналіз зовнішнього ринку по продажу моркви свіжої на китайському ринку без врахування витрат на доставку до митного кордону України, які повинні включатись до митної вартості товару.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що надані декларантом документи містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, які не давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості та необхідності витребувати додаткові документи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з апелянтом - митним органом, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортувався позивачем не може бути застосований, тому послідовний перехід відповідачем до наступного методу визначення митної вартості є правомірним.

За змістом статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, не зважаючи на те, що частиною другою статті 77 КАС України тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову, зазначене положення поширюється на доказування лише правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності), а не будь-яких обставин. У свою чергу, відповідно до частини першої наведеної статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, покладений на суб`єктів владних повноважень тягар доказування правомірності їхніх рішень, дій чи бездіяльності не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

На переконання колегії суддів, у даній справі позивачем не було доведено, а судом не встановлено підстав для скасування спірних рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900044/1 від 24.03.2022, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000260 від 24.03.2022.

Отож, рішення суду першої інстанції не може бути визнано законним і обґрунтованими, оскільки суд не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не перевірив належним чином доводи відповідача та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Д.І.К".

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача Львівської митниці підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов