Справа № 140/5107/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/5107/22 пров. № А/857/17779/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року (головуючий суддя Плахтій Н.Б., м.Луцьк) у справі №140/5107/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

27.07.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності щодо неподання у 15-ти денний строк до Міністерства внутрішніх справ України документів для призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 1-ої «А» групи із каліцтвом, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850; зобов`язання у 15-ти денний строк надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 1-ої «А» групи із каліцтвом, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (Порядок №850).

Позов обґрунтовує тим, що є інвалідом війни І А групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, потерпілим від ЧАЕС (І категорія), пенсіонером органів внутрішніх справ України. Згідно з наказом начальника Управління внутрішніх справ Волинської області від 30.12.1992 №56 позивач був звільнений з органів внутрішніх справ на підставі ст.63 «б» в запас (через хворобу) з посади старшого техніка ВПЧ-З технічної служби ВПО м.Луцька Волинської області в званні «прапорщик внутрішньої служби» з правом на пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ. Позивач вважає рішення відповідача необґрунтованим та незаконним, таким, що перешкоджає йому у доступі на отриманням гарантованої державою виплати у вигляді одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю І групи відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію», оскільки згідно чинного законодавства вимога про призначення одноразової грошової допомоги має супроводжуватися прийняттям Міністерством внутрішніх справ України рішення або відповідною відмовою у призначенні такої допомоги.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправними дії Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області щодо відмови в поданні до Міністерства внутрішніх справ України документів для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області подати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що позивач правових підстав для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 не має, оскільки не належить до категорії працівників міліції. Позивач був звільнений з посади старшого техніка ВПЧ-3 технічної служби ВПО м.Луцьк Волинської області в званні прапорщика внутрішньої служби, яке належить до категорії осіб рядового та начальницького складу державної пожежної охорони, які мають право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи наведене, відповідач не має правових підстав для надсилання до Міністерства внутрішніх справ України документів для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС (категорія 1), що підтверджується посвідченням від 20.05.2019 серія НОМЕР_1 .

Як слідує із свідоцтва про хворобу №1320 від 15.12.1992, військово-лікарська комісія УВС Волинської області прийняла постанову, відповідно до якої позивач отримав каліцтво, ТАК, отримане при виконанні службових обов`язків у зв`язку з аварією на ЧАЕС.

08.12.1992 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності (каліцтво, отримане при виконанні обов`язків у зв`язку з аварією на ЧАЕС) та визначено ступінь втрати працездатності 60%, що підтверджується витягом із акту огляду у ЛТЕК №070701.

14.09.1998 позивачу встановлено II групу інвалідності та визначено ступінь втрати працездатності 80%, що слідує з витягу із акту огляду у ЛТЕК №015138.

01.12.2020 ОСОБА_1 після повторно проведеного огляду була встановлена І А група інвалідності довічно (каліцтво, отримане при виконанні службових обов`язків у зв`язку з аварією на ЧАЕС) та визначено ступінь втрати працездатності 100%, що підтверджується відповідними довідками серії 12ААВ №084235.

08.06.2022 позивач звернувся до Ліквідаційної комісії із (заявою) рапортом про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І А групи інвалідності та подав відповідний пакет документів.

Відповідач листом від 21.06.2022 повідомив ОСОБА_1 , що подана ним довідка не відповідає довідці №158/о, у зв`язку з цим Ліквідаційна комісія не має підстав для оформлення та подачі до МВС України документів щодо призначення йому одноразової грошової допомоги.

ОСОБА_1 13.07.2022 повторно звернувся до відповідача із заявою (рапортом) та пакетом документів про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І А групи інвалідності.

Листом від 20.07.2022 №7/129 відповідач повідомив позивача, що подані документи не відповідають вимогам Порядку №850, а тому підстави для їх подачі до МВС України відсутні.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (Закон №580-VIII), відповідно до частини першої статті 97 якого одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Вказаними абзацами пункт 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII доповнено згідно із Законом №900-VIII від 23 грудня 2015 року, який прийнято з метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, реалізації конституційних принципів рівності, справедливості, пропорційності й недискримінаційності під час унормування Законом соціального й правового захисту як поліцейських, так і колишніх працівників міліції, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, а також членів їх сімей, інших осіб.

Таким чином, особа, яка втратила працездатність у зв`язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, не повинна позбавлятися права на отримання одноразової грошової допомоги та ставитися у менш вигідне становище порівняно з працівниками міліції, які змогли реалізувати своє право після звільнення з органів внутрішніх справ, або поліцейськими, які втратили працездатність під час проходження служби в поліції.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовувався нормами статті 23 Закону України «Про міліцію», а також Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (Порядок №850).

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року №208-VIII, який набрав чинності 12 березня 2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» затверджено Порядок №850, відповідно до пункту 2 якого днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до пункту 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Апеляційний суд зазначає, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20 лютого 2019 року у справі №822/1883/18, від 31 березня 2020 року у справі №824/1046/17-а та від 22 вересня 2022 року у справі №380/12913/21.

Колегія суддів зазначає, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, наказом начальника Управління внутрішніх справ Волинської області від 30.12.1992 №56 звільнений зі служби та на даний час є пенсіонером органів внутрішніх справ. Отже, позивач є колишнім працівником міліції, а тому користується усіма правами, передбаченими чинним законодавством для таких осіб, в тому числі правом на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта про те, що позивач, як прапорщик внутрішньої служби, належить до категорії осіб рядового та начальницького складу державної пожежної охорони, оскільки станом на дату звільнення з органів внутрішніх справ (30.12.1992) правовий статус позивача визначався Законом України «Про міліцію» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114, відповідно до якого прапорщик внутрішньої служби відносився до молодшого начальницького складу ОВС. Крім того, Закон України «Про пожежну безпеку» №3745-ХІІ прийнято 17.12.1993 та введено в дію 29.01.1994, тобто фактично через рік після звільнення позивача з органів внутрішніх справ. Таким чином, апеляційний суд вважає, що Ліквідаційна комісія безпідставно не направила до МВС подані позивачем документи для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 140/5107/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний