Справа № 340/837/23
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/837/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, майдан Свободи,5, Держпром,3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків,61022

до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вул. Соборна,7а, м. Кропивницький,25009

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить:

1)визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 11.01.2023 №85, яким відмовлено йому у призначенні пенсії за віком;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області повторно розглянути його заяву та зарахувати до його страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи на Веселоподолянському цукровому комбінаті Семенівського району Полтавської області /Семенівський КП "Комунальник"/ з 03.07.1983 по 28.08.1986 та КХМ Строїтель /ТОВ "Анік ЛТД"/ з 03.05.1993 по 07.07.1999, у відповідності з записами трудової книжки, серії НОМЕР_1 , архівних довідок та показань свідків.

Ухвалою суду від 09.03.2023 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надав суду відзив, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком, в призначенні якої було відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказує, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи, на підставі показань свідків, зокрема: з 03.07.1983 по 28.08.1986 (оскільки свідки вказують різні дати завершення роботи заявника 22.08.1986 та 28.08.1986, а також у свідка ОСОБА_2 наявне виправлення в даті звільнення з Семенівського комбінату комунальних підприємств); з 03.05.1993 по 07.07.1999, оскільки свідок ОСОБА_3 у своїх свідченнях підтверджує роботу ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 , а також періоди роботи свідків в КХМ "Строитель" ТОВ "Анік ЛТД" не повністю співпадають з періодами роботи заявника (вх.№72011/23 від 27.03.2023).

Представник відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надав суду відзив, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказує аналогічні пояснення наданні ГУПФУ в Кіровоградській області.

Дослідивши письмові докази у справі суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач, 24.10.2022 звернувся до ГУ ПФ України в Кіровоградській області, із заявою про призначення пенсії за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.58).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Харківській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням від 11.01.2023 №85 ГУ ПФУ України в Харківській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-1V (надалі за текстом - Закон № 1058).

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Виключно цим Законом визначаються коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до Конституції України, гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Згідно із пунктом "а" статті 3 Закону №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

При цьому, статтею 56 Закону №1788-XII, до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Суд звертає увагу на те, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Проаналізувавши зазначені норми законодавства, можна дійти до висновку, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності трудового стажу не менше 29 років з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року

Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст.44 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку № 22-1).

Статтею 82 Закону №1788-XII передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Як встановлено судом, позивач досяг віку 60 років, а тому право на призначення пенсії за віком у позивача виникло за наявності страхового стажу не менше 29 років.

Відповідач, відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, посилався на відсутність страхового стажу, оскільки неможливо зарахувати до страхового стажу періоди роботи позивача згідно з трудовою книжкою, виданою 25.09.1978, з 03.07.1983 по 28.08.1986 (оскільки свідки вказують різні дати завершення роботи заявника 22.08.1986 та 28.08.1986, а також у свідка ОСОБА_2 наявне виправлення в даті звільнення з Семенівського комбінату комунальних підприємств); з 03.05.1993 по 07.07.1999, оскільки свідок ОСОБА_3 у своїх свідченнях підтверджує роботу ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 , а також періоди роботи свідків в КХМ "Строитель" ТОВ "Анік ЛТД" не повністю співпадають з періодами роботи заявника

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , виданої 25.09.1978 (а.с. 21), судом встановлено наступні відомості про трудову діяльність позивача у спірний період:

03.07.1983 прийнятий на посаду робітника по благоустрою (наказ №36 від 03.07.1983) /запис №4/

28.08.1986 - звільнений з займаної посади за власним бажанням, ст.36 КЗпПУ (наказ №38 від 28.08.1986) /запис №5/

03.05.1993 прийнятий каменщиком ІІІ розряду в КХМ "Строитель" (наказ №44 від 03.05.1993) /запис №8/

07.07.1999 звільнений з займаної посади, за ст. 38 КЗпП України (наказ №2-к від 07.07.1999) /запис №9/.

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності до дати, завірені підписом та печаткою роботодавців.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги Головним управлінням Пенсійного фонду.

Суд вважає за важливе в першу чергу звернути увагу на те, що, відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Окрім цього, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкції № 58).

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції № 58 про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише, в разі її відсутності, відсутності в трудовій книжці відповідних записів або в разі, якщо в ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу, враховуються інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також, суд зазначає, що, відповідно до пункту 2 Порядку № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Як встановлено судом, рішенням Головного управління ПФУ в Вінницькій області від 28.10.2022 за №85 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Підстава: періоди роботи зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 , не зараховані, оскільки титульна сторінка трудової книжки та перший і другий запис про роботу, завірені печатковою іншого підприємства, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 (а.с.11).

Врахувавши зауваження, надані пенсійним органом, з урахуванням додатково зібраних доказів та отриманих пояснень свідків, позивач повторно звернувся до пенсійного фонду та подав уточнюючу заяву про призначення йому пенсії за віком, разом з додатково отриманими доказами, що підтверджували його трудовий стаж.

Зокрема, позивачем надано документи, які підтверджували його трудовий стаж на двох підприємствах: Семенівському КП "Комунальник" /до перейменування - Веслоподолянський цукровий комбінат Семенівського району Полтавської області/ та КХМ "Строїтель" /нині ТОВ "Анік ЛТД"/.

Так, з долучених до матеріалів справи встановлено, що на КХМ "Строїтель" /перейменовано в ТОВ "Анік ЛТД"/, на якому працював позивач /записи в трудовій книжці №8-№9/, 26.12.1993 сталась пожежа, внаслідок чого було знищено документи, печатки та штампи, разом з трудовою книжкою ОСОБА_1 , про що складено довідку від 27.12.1993 №273 (а.с.16).

В зв`язку з тим, що КХМ "Строїтель" не було першим робочим місцем позивач звернувся до попередніх роботодавців для отримання документів, що підтверджували стаж роботи в них та внесення записів до трудової книжки та отримав нову трудову книжку, з внесенням записів, згідно інформації, яка збереглась на їх підприємстві.

В період, з дати звільнення ОСОБА_1 з його першого робочого місця до дати здійснення повторних записів про трудову діяльність за наявними в роботодавців документами, перший роботодавець Веселоподолянський цукровий комбінат Семенівського району Полтавської області змінив свою назву на Семенівський КП "Комунальник", а тому записи в новій трудовій книжці ОСОБА_1 зроблені саме уповноваженою особою КП "Комунальник".

Суд, погоджується з доводами позивача, що він був унеможливлений завірити записи про роботу печаткою того ж підприємства, в зв`язку з його перейменуванням.

З метою підтвердження стажу, позивач запросив колишніх колег, з якими він працював на КХМ "Строїтель" /перейменоване в ТОВ "Анік ЛТД"/, які письмово засвідчили про те, що вони разом працювали з 1993 по 1998, про що складені відповідні акти (а.с.65-74)

Однак, в зв`язку з наявністю неточностей в поясненнях свідків, останні не взяті до уваги пенсійним органом.

Зокрема, з 03.07.1983 по 28.08.1986 (оскільки свідки вказують різні дати завершення роботи заявника 22.08.1986 та 28.08.1986, а також у свідка ОСОБА_2 наявне виправлення в даті звільнення з Семенівського комбінату комунальних підприємств).

Так, до матеріалів справи долучено копію акту опитування свідка ОСОБА_2 , зі змісту якого встановлено, що останній підтверджує факт роботи ОСОБА_1 в Семенівському КХП з 03.07.1983 по 28.08.1986.

Судом встановлено, що виправлень у періоді роботі позивача немає, вказаний акт завірено підписом уповноваженої особи Пенсійного фонду (а.с.65).

Крім того, до матеріалів справи долучено копію трудової книжки ОСОБА_2 , в якій наявний запис №13 « 1992.08.24- звільнений з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП УССР» (а.с.74).

Відповідач, вказує, що в зв`язку з наявним виправленням, його покази не взяті до уваги.

Суд критично відноситься до зазначених пояснень пенсійного органу, оскільки спірний період /03.07.1983 по 28.08.1986/ ніяк не стосується дати звільнення свідка. Трудова книга свідка у вказаний період не містить виправлень чи неточностей.

Так, до матеріалів справи долучено копію акту опитування свідка ОСОБА_5 , зі змісту якого встановлено, що остання підтверджує факт роботи ОСОБА_1 в Семенівському КХП з 03.07.1983 по 28.08.1986.

Судом встановлено, що виправлень у періоді роботі позивача немає, вказаний акт завірено підписом уповноваженої особи Пенсійного фонду (а.с.72).

Пенсійний фонд вказує, що покази свідка не взято до уваги, оскільки вказано інший період завершення роботи 22.08.1986.

Суд, проаналізувавши, долучений в якості доказу, акт від 22.12.2022 року, встановив, що в реченні, який заповнено свідком власноруч цифрові значення вказані незрозуміло. Так, при детальному дослідженні можна зробити висновок, що свідок, яка є людиною похилого віку /вік свідка 73 роки/ могла допустити неточності, вказавши дату « 22.08.1986» замість « 28.08.1986», однак вказане не може спростувати факт роботи ОСОБА_1 на підприємстві з 03.07.1983 по 28.08.1986, як вказано в трудовій книжці.

Суд зазначає, що допущення описки свідком під час заповнення акту, не може нівелювати набутий позивачем страховий стаж у спірному періоді.

Те саме стосується стажу з 03.05.1993 по 07.07.1999, оскільки свідок ОСОБА_3 у своїх свідченнях підтверджує роботу ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 .

Суд, проаналізувавши заяву від 30.12.2022 написану свідком ОСОБА_3 встановив, що останнім допущено описку під час написання прізвища позивача (а.с.67), однак вказане не дає підстав для залишення його показів поза увагою.

Пунктам 18 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Тобто підтвердження трудового стажу на підставі показів свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

Таким чином, якщо поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів було не достатньо, то відповідач мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку для з`ясування вказаних обставини, повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково, в тому числі запропонувати йому надати інформації щодо щонайменше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Проте відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про дії спрямовані на проведення перевірки відповідності змісту трудової книжки, а саме первинним документам, які підтверджують характер виконуваної роботи підприємства, на яких працював позивач, для призначення пенсії.

Крім того, суд бере до уваги позицію Верховного Суду, відображену у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019, у справі №593/283/17, в яких звернув увагу на те, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідача щодо зарахування спірних періодів є протиправною, з огляду на те, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірні періоди, та є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованим обраний позивачем спосіб захисту, вважає його таким, що відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 295, пунктом 15 частини першої розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 11.01.2023 №85, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та зарахувати до його страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи на Веселоподолянському цукровому комбінаті Семенівського району Полтавської області /Семенівський КП "Комунальник"/ з 03.07.1983 по 28.08.1986 та КХМ Строїтель /ТОВ "Анік ЛТД"/ з 03.05.1993 по 07.07.1999, у відповідності з записами трудової книжки, серії НОМЕР_1 , архівних довідок та показань свідків.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ін.код - НОМЕР_2 ) судові витрати на оплату судового збору в сумі 536,8 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ін.код - НОМЕР_2 ) судові витрати на оплату судового збору в сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО