Справа № 280/2975/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/2975/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2022 року (головуючий суддя Батрак І.В.)

в адміністративній справі №280/2975/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 10.05.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просила: - визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача форми «Ф» від 01.07.2021 №0-0829 та №0-0829 в частині, що стосуються нарахування податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, власниками житлової нерухомості за 2020 рік у сумі 2833,80 грн.

Позов обґрунтовано тим, що підстав для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не має з огляду на те, позивачці на праві власності належить: 48,85 кв.м квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 73,27 кв.м; а також 79,77 кв.м квартири АДРЕСА_2 , сумарна площа яких складає 128,62 кв.м. Зауважує, що у відповідності до пп. 2.5.1 «Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)», затвердженого рішенням Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 120 кв.м. Таким чином, вважає податкові повідомлення-рішення від 01.07.2021 №0-0829 та №0-0829, видані відповідачем, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню в частині, що стосуються нарахування податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, власниками житлової нерухомості за 2020 рік у сумі 2833,80 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 01.07.2021 №0-0829 та №0-0829, винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідачем не вірно розрахований податок з житлової нерухомості, оскільки рішенням Запорізької міської ради від 25.01.2015 року №5 застосовано пільгу щодо податку з житлової нерухомості, яка становить 120 кв.м. Оскільки суд не може підміняти орган податкового контролю та самостійно визначити податок на нерухоме майно, відмінне від змеленої ділянки, за даними об`єктами нерухомості за 2020 рік, а тому податкові повідомлення-рішення від 01.07.2021 №0-0829 та №0-0829 підлягають скасуванню в цілому. Відтак дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення, прийняті ГУ ДПС у Запорізькій області всупереч приписів пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України, абз.1 пп.2.5.2 п.2.5 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням рішення Запорізької міської ради від 25.01.2015 року №5 (зі змінами, внесеними рішеннями від 26.02.2016 №30, від 21.12.2016 №49) на квартиру загальною площею 79,77 кв.метрів за адресою: АДРЕСА_3 від 01.07.2021 року №0-0829 на суму 2009,97 грн.; квартиру загальною площею 73,27 кв.метрів за адресою: АДРЕСА_4 від 01.07.20251 року №0-0829 на суму 1230,79 грн. Посилається, на пп. «а» п. 266.4.1 ст. 266 ПКУ, згідно якого базою оподаткування є квартира/квартири, в тому числі їх частка, незалежно від їх кількості на 60кв.м.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції позивачкою не оскаржується.

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що Рішенням Запорізької міської ради від 25.01.2015 року №5 (зі змінами, внесеними рішеннями від 26.02.2016 №30, від 21.12.2016 №49) ставка податку для об`єктів житлової нерухомості складає 1% розміру мінімальної заробітної плати за 2019 рік за 1кв.м (у 2020 році цей розмір 41,73грен.). Зазначає, що в силу Рішення Запорізької міської ради від 25.01.2015 року №5 якщо у власності фізичної особи перебуває квартира/квартири, загальна площа яких не перевищує 120кв.м, то податок не сплачується.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать об`єкти нерухомості, відмінні від земельної ділянки, а саме:

- 48,85 кв.м квартири АДРЕСА_1 , загальна площа квартири 73,27 кв.м;

- квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 79,77 кв.м,

Вказана обставини сторонами не заперечуються.

01.07.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області винесені податкові повідомлення-рішення форми «Ф»:

1) №0-0829, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2020 рік, у сумі 1230,79 грн.;

2) №0-0829, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2020 рік у сумі 2009,97 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення направлені на адресу позивачки, проте поштова кореспонденція повернулась 23.09.2021 на адресу податкового органу без вручення платнику податків.

Позивачка вважає протиправними вказані податкові повідомлення-рішення, оскільки вони прийняті без врахування пільги (12окв.м.) що встановлена Рішенням Запорізької міської ради від 25.01.2015 року №5.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ст. 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно та в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

За приписами пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України у разі, якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.

У відповідності до п. 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать, крім іншого:

12.4.1. встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом;

12.4.2. визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу;

12.4.3. прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Також, пункт 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України передбачає, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 та 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Пунктом 266.4 ст.266 Податкового кодексу України врегульовано питання встановлення та застосування пільги із сплати цього податку.

Так, відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

При цьому, підпунктом 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Слід також взяти до уваги, що Рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2015 №5 затверджено "Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)", яке опубліковано шляхом розміщення на офіційному сайті міськради (надалі - Положення).

До вказаного «Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)», затвердженого 28.01.2015 рішенням Запорізької міської ради №5 («Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)», внесено зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 за №5, від 26.02.2016 за №30, від 25.08.2016 за №50, від 21.12.2016 за №49, від 26.04.2017 за №51, від 27.05.2020 за №49.

Зазначене Рішення Запорізької міської ради (зі змінами) є діючим та підлягає застосуванню.

При цьому, пунктом 2.4. Положення врегульовані питання застосування пільг зі сплати цього податку.

Зокрема, відповідно до пп. 2.4.1. п. 2.4 Положення база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 250 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 370 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

За пп. 2.4.2 п. 2.4 Положення міська рада встановлює пільги з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя з об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

В абз.1 пп.2.5.2 п.2.5 Положення (зокрема, з урахуванням змін внесених Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 за №5, від 26.02.2016 за №30, від 21.12.2016 за №49) зазначено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, починаючи з 1 січня 2017 року становить 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме: - квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів.

Отже, Положенням встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста Запоріжжі щодо об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, у тому числі у 2020 році, зокрема для квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 м.кв на рівні нульової ставки податку.

Матеріалами справи підтверджується, що у власності позивачки перебуває 48,85 кв.м квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 73,27 кв.м; а також 79,77 кв.м квартири АДРЕСА_2 (а.с. 39).

Отже, загальна площа житлових приміщень, що належать позивачці, становить 128,62 кв.м.

Водночас, відповідач, формуючи податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 01.07.2021 №0-0829 та №0-0829 (а.с. 7, 8) застосував за вказаними об`єктами нерухомості за 2020 рік пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування на 60 кв.м.

Однак, Рішеннями Запорізької міської ради від 30.06.2015 за №5 (зі змінами) встановлена пільга на квартиру/квартири в розмірі 120 кв.м.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, що відповідачем не вірно розрахований податок на об`єкт житлової нерухомості, оскільки відповідачем не врахована пільга на податок щодо об`єкту житлової нерухомості в розмірі 120 кв.м., яка встановлена Рішенням Запорізької міської ради від 30.06.2015 за №5 (зі змінами).

Невірне застосування відповідачем пільги на податок щодо об`єкту житлової нерухомості (відповідачем застосовано пільга в розмірі 60кв.м.) призвело до неправильного визначення розміру податку.

При цьому, наслідком встановлення невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта індивідуальної дії частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині не втрачає свою цілісність.

Наведена позиція узгоджується із обов`язковою для врахування позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/2831/15.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про неможливість здійснити розрахунок частини оспорюваних рішень, з урахуванням наведених вище висновків про їх часткову невідповідність чинному законодавству.

Так, суд не може підміняти орган податкового контролю та самостійно визначити податок на нерухоме майно, відмінне від змеленої ділянки, за даними об`єктами нерухомості за 2020 рік, а тому податкові повідомлення-рішення від 01.07.2021 №0-0829 та №0-0829 підлягають скасуванню в цілому.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, оскільки зазначені податкові повідомлення-рішення, прийняті ГУ ДПС у Запорізькій області всупереч приписів пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України, абз.1 пп.2.5.2 п.2.5 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)», тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачкою доведені обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати розгляду справи, характер спірних відносин судові витрати розподілу не підлягають.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 30.03.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова