Справа № 560/1295/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1295/23
РІШЕННЯ

іменем України

05 квітня 2023 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Троян О.А. представника позивача Ткаченко Д.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" (ПрАТ "Хмельницькрибгосп") до Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення чергової двадцятої сесії восьмого скликання Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 24 листопада 2022 року № 2 "Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів", в частині внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів" та рішення сільської ради від 26 липня 2022 року № 10 Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів", в частині встановлення у додатку 3.1 до Положення про плату за землю на території Щиборівської сільської ради з 01 січня 2023 року ставки податку, за земельні ділянки нормативно грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб в розмірі 12% нормативно грошової оцінки землі по коду 10.07 "Для рибогосподарських потреб".

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право постійного користування земельними ділянками, розташованими за межами населених пунктів, на території Щиборівської сільської ради з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб "10.07".

24.11.2022 двадцятою черговою сесією восьмого скликання Щиборівської сільської ради прийнято рішення № 2 "Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів", з додатками.

Відповідно до затверджених ставок, ставка земельного податку (відсоток від нормативної грошової оцінки) для земель водного фонду, за цільовим призначенням "для рибогосподарських потреб" (код цільового призначення 10.07.) - встановлена в розмірі 12 відсотків нормативної грошової оцінки для юридичних осіб, за земельні ділянки, що розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких проведено.

Позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню пункт 1 рішення чергової двадцятої сесії восьмого скликання Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 24 листопада 2022 року № 2 "Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів", в частині встановлення з 01 січня 2023 року ставки податку, за земельні ділянки нормативно грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб в розмірі 12% нормативно грошової оцінки землі по коду 10.07 "Для рибогосподарських потреб", оскільки фізичні та фізичні особи-підприємці - землекористувачі земельних ділянок з цільовим призначенням 10.07, нормативну грошову оцінку яких проведено, при здійснення господарської діяльності, сплачуватимуть земельний податок в розмірі 3 відсотків від нормативно грошової оцінки ріллі по Хмельницькій області.

Спірним рішенням в частині встановлення різних ставок земельного податку для фізичних (в тому числі фізичних осіб-підприємців) та юридичних осіб створюються умови, внаслідок яких окремим суб`єктам господарювання надаються переваги, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів. Рішення прийняте з порушенням порядку його прийняття, та відповідачем не доведено дотримання законодавчо визначеної процедури прийняття спірного нормативно-правового акта.

Ухвалою суду від 31.01.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду 07.03.2023 судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування відзиву зазначає, що твердження позивача про те, що він повинен сплачувати податок в більшому розмірі у порівнянні з іншими учасниками ринку фізичними особами які здійснюють свою діяльність на одному товарному ринку не відповідає дійсним обставинам.

Вказує, що припущення позивача, що він несе більші витрати нічим не підтверджені, базуються лише на припущеннях, оскільки рибогосподарське підприємство має більші об`єми виробництва в силу наявності більших площ рибогосподарських угідь, тому прийняття ставки на рівні фізичних осіб призведе до надання саме йому переваг на даному ринку послуг.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погодився із позицією відповідача. викладеною у відзиві.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та надала суду пояснення, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судове засідання 05.04.2023 року не з`явилася, хоча була повідомлена про дату, час, та місце розгляду справи належним чином, та подала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності.

Також представником відповідача в судовому засіданні 04.04.2023 року надано копію рішення позачергової двадцять шостої сесії восьмого скликання Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 03 квітня 2023 року № 2 "Про скасування рішення ради", відповідно до якого вирішено скасувати рішення Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 24 листопада 2022 року № 2 "Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів".

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, вважає дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач має право постійного користування земельними ділянками, розташованими за межами населених пунктів, на території Щиборівської сільської ради з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб "10.07".

24.11.2022 двадцятою черговою сесією восьмого скликання Щиборівської сільської ради прийнято рішення № 2 "Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів", з додатками.

Відповідно до затверджених ставок, ставка земельного податку (відсоток від нормативної грошової оцінки) для земель водного фонду, за цільовим призначенням "для рибогосподарських потреб" (код цільового призначення 10.07.) - в розмірі 12 відсотків нормативної грошової оцінки для юридичних осіб, за земельні ділянки, що розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких проведено.

Позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню рішення чергової двадцятої сесії восьмого скликання Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 24 листопада 2022 року № 2 "Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів", в частині встановлення з 01 січня 2023 року ставки податку, за земельні ділянки нормативно грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб в розмірі 12% нормативно грошової оцінки землі по коду 10.07 "Для рибогосподарських потреб", а тому з метою захисту своїх прав, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України Про місцеве самоврядування в Україні.

Відповідно до статті 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Пунктом 24 частини першої статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Статтею 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Статтею 1 Закону України від 11 вересня 2003 року №1160-IV Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначено, що прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Також орган місцевого самоврядування є регуляторним органом згідно з положеннями сказаної статті.

За правилами пункту 3.1 статті 3 Податкового кодексу України (далі - ПК України) рішення органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом, є частиною податкового законодавства.

Відтак, такі рішення мають ґрунтуватися на засадах податкового законодавства, визначених у статті 4 ПК України.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на принципах, зокрема:

4.1.2. рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу;

4.1.8. нейтральність оподаткування - установлення податків та зборів у спосіб, який не впливає на збільшення або зменшення конкурентоздатності платника податків.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" від 26 листопада 1993 року № 3659-XII (далі - Закон №3659-XII) до основних завдань Антимонопольного комітету України належить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною четвертою статті 20 Закону №3659-XII встановлено, що органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані погоджувати з Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями проекти нормативно-правових актів та інших рішень, які можуть вплинути на конкуренцію, зокрема щодо створення суб`єктів господарювання, встановлення і зміни правил їх поведінки на ринку, або такі, що можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції на відповідних ринках, а також одержувати дозвіл Антимонопольного комітету України на концентрацію у випадках, передбачених законом.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (надалі - Закон № 2210-ІІІ), економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Частиною першою статті 2 Закону №2210-ІІІ встановлено, що цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією.

Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції (частина перша статті 15 Закону №2210-ІІІ).

З аналізу наведених вище норм права слідує, що у разі прийняття нормативно-правових актів, які можуть вплинути на конкуренцію, органи місцевого самоврядування зобов`язані погоджувати відповідні проекти з Антимонопольним комітетом чи його територіальними відділеннями. При установленні податків та зборів слід дотримуватись як принципів податкового законодавства, зокрема шляхом встановлення таких податків і зборів та їх розмірів, які б не мали впливу на конкурентоздатність платників податків, так і вимог Закону №2210-ІІІ, яким чітко встановлено поширення його норм і на відносини між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання.

При цьому сама лише можливість настання негативних наслідків для конкуренції є достатньою умовою визнання дій, передбачених частинами першою та другою статті 15 Закону № 2210-ІІІ, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Враховуючи викладене, суд визнає безпідставними доводи відповідача, що рішення селищної ради стосовно плати за землю не перебувають у площині законодавства про захист економічної конкуренції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 січня 2022 року по справі №640/9593/20 (адміністративне провадження №К/9901/3979/21).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідач в ході розгляду цієї справи не навів жодних належних обгрунтувань правомірності здійсненої ним диференціації ставки орендної плати за землю в межах одного і того ж коду цільового призначення земельної ділянки. Водночас, встановлення такого розмежування може призвести до нерівності ринкової позиції суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на одному товарному ринку.

У зв`язку з цим вказане рішення селищної ради підлягає визнанню протиправним та нечинним в частині встановлення з 01 січня 2023 року ставки податку, за земельні ділянки нормативно грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб в розмірі 12% нормативно грошової оцінки землі по коду 10.07 "Для рибогосподарських потреб", що безпосередньо стосується прав та інтересів позивача.

В той же час, визначаючись щодо належного захисту порушеного права позивача, суд враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Тому, з метою належного способу захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення чергової двадцятої сесії восьмого скликання Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 24 листопада 2022 року № 2 "Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів", в частині внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів" та рішення сільської ради від 26 липня 2022 року № 10 Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів", в частині встановлення у додатку 3.1 до Положення про плату за землю на території Щиборівської сільської ради з 01 січня 2023 року ставки податку, за земельні ділянки нормативно грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб в розмірі 12% нормативно грошової оцінки землі по коду 10.07 "Для рибогосподарських потреб".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскаржених рішень (діяння) закону за критеріями частини 2 статті 2 КАС України, який покладено відповідно до частини 2 статті 77 КАС України саме на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, контролюючий орган не виконав.

Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи відповідача у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Таким чином, позов приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" (ПрАТ "Хмельницькрибгосп") підлягає задоволенню повністю.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню з Щиборівської сільської ради.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення чергової двадцятої сесії восьмого скликання Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 24 листопада 2022 року № 2 "Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів", в частині внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів" та рішення сільської ради від 26 липня 2022 року № 10 Про внесення змін до рішення сільської ради від 27.04.2022 № 2 "Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів", в частині встановлення у додатку 3.1 до Положення про плату за землю на території Щиборівської сільської ради з 01 січня 2023 року ставки податку, за земельні ділянки нормативно грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб в розмірі 12% нормативно грошової оцінки землі по коду 10.07 "Для рибогосподарських потреб".

Зобов`язати Щиборівську сільську раду Хмельницького району Хмельницької області невідкладно опублікувати дане рішення суду після набрання ним законної сили, у виданні в якому його було офіційно оприлюднено.

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" (ПрАТ "Хмельницькрибгосп") судовий збір в розмірі 2684 грн., (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13 квітня 2023 року

Позивач:Приватне акціонерне товариство "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" (ПрАТ "Хмельницькрибгосп") (вул. Чкалова, 58,Меджибіж,Хмельницький район, Хмельницька область,31530 , код ЄДРПОУ - 00476808)
Відповідач:Щиборівська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області (вул. Центральна, буд. 12,с. Щиборівка,Хмельницький район, Хмельницька область,31071 , код ЄДРПОУ - 04404421)

Головуючий суддя В.К. Блонський