Справа № 640/4225/20
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4225/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Ганечко О.М., Василенка Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні мені пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 1 жовтня 2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі документів, які надійшли із супровідним від 09.07.2019 № 1000 від ДУ «Генеральна дирекція державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України, відмова щодо чого оформлена у формі листа від 30.08.2019 № 192905/03.

Визнано протиправним з моменту прийняття та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.07.2019 (пенсійна справа № ) про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі документів, які надійшли із супровідним від 09.07.2019 № 1000 від ДУ «Генеральна дирекція державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію з 1 жовтня 2016 року на підставі документів, які надійшли із супровідним від 09.07.2019 № 1000 від ДУ «Генеральна дирекція державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України (пенсійна справа № ), виходячи з вислуги років - 23 роки 5 місяців та 9 днів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та просить відмовити у задоволенні позову.

Доводи апелянта аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та обґрунтовані зокрема тим, що відповідач на час виникнення спірних правовідносин діяв з дотриманням вимог чинного законодавства. Також вказано, що загальний стаж позивача становить 18 років календарної вислуги, що є недостатнім для призначення пенсії.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 243/ОС-16 від 30 вересня 2016 року, відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», п. 4 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» 30 вересня 2016 року позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв`язку із скороченням штатів).

Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становила 18 років 3 місяці та 22 дні.

У пільговому обчисленні вислуга років становить 23 роки 5 місяців та 9 днів.

22 серпня 2017 року, керуючись ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», а також у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, позивач звернувся до голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України з заявою про оформлення та подання до органів пенсійного фонду документів для призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 6 грудня 2017 позивачу відмовлено у підготовці та поданні до органів пенсійного фонду його документів з зазначенням, що питання з оформлення та подання документів до Пенсійного фонду України, наразі, вже не відноситься до компетенції комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України. Відтак рекомендовано звернутися до Генеральної дирекції ДКВС України, яка визначена Міністерством Юстиції України уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які звільнені, зокрема, з апарату Державної пенітенціарної служби України.

Дотримуючись наданих роз`яснень, позивач звернувся до Генеральної дирекції ДКВС України з заявою про оформлення та подання до органів пенсійного фонду документів для призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 28 грудня 2017 року позивачу відмовлено у підготовці та поданні до органів пенсійного фонду моїх документів, оскільки календарна вислуга років при звільненні складала 18 років та 3 місяці.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2019 у справі № 826/4556/18 позов було задоволено повністю. Вказаним рішенням, яке набрало законної сили 12.07.2019, визнано неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах. Зобов`язано ДПС України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документи позивача для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

На виконання рішення суду, із супровідним листом від 09.07.2019 № 1000 ДУ «Генеральна дирекція державної кримінально-виконавчої служби України» Міністерства юстиції України були надіслані відповідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», які були отримані 23.07.2019.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30 серпня 2019 року відмовлено у призначенні пенсії, з аналогічних підстав, тобто оскільки календарна вислуга років на день звільнення складала 18 років 3 місяці та 22 дні.

Не погоджуючись з відмовою відповідача призначити пенсію, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 30.09.2016 вислуга років для призначення пенсії позивачу у календарному обчисленні - 18 років 03 місяці 22 дні, а у пільговому - 23 роки 05 місяців 09 днів. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві має врахувати вислугу позивача у пільговому обчисленні, а тому відмова пенсійного органу в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на відсутність необхідного стажу є протиправною.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ (у редакції Закону від 4 квітня 2006 року № 3591-IV) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким пункт «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ викладено в іншій редакції, відповідно до якої, з наступними змінами, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (Постанова від 17 липня 1992 року № 393).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 3 березня 2021 у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII.

Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 квітня 2021 у справі № 480/4241/18 підтримала правову позицію, викладену у постанові від 3 березня 2021 року у справа № 805/3923/18-а, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262-XII календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 та з метою забезпечення єдності та сталості судової практики відступила від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року, 15 серпня 2019 року, від 27 березня 2020 (справи № 161/4876/17, № 281/459/17, № 569/727/17, відповідно та інших), у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку № 393 Закону № 2262-ХІІ.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Стосовно посилань апелянта на практику вирішення Верховним Судом подібних спорів у 2018 - 2019 роках та необхідності врахування саме календарної вислуги років, то колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція, якою є позиція Верховного Суду у вже згаданих вище постановах.

Таким чином, суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив, що станом на 30.09.2016 вислуга років для призначення пенсії позивачу у календарному обчисленні - 18 років 03 місяці 22 дні, а у пільговому - 23 роки 05 місяців 09 днів, а отже Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві неправомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, мотивуючи відмову відсутністю у позивача необхідної вислуги років у календарному обчисленні (22,5 календарних років і більше).

Апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань, ніж ті, які були зазначені у відзиві на позовну заяву, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

В контексті викладеного, суд першої інстанції цілком обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку за наслідками розгляду даного спору.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко