Справа № 380/16889/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Львів

справа № 380/16889/22

провадження № П/380/17022/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Давид О.Ю., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Василик Ю.М.

відповідача: представник Цинайко Н.І.

третя особа: представник Цинайко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської обласної прокуратури (Відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Офісу Генерального прокурора (Третя особа), в якому просить:

- стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в справі № 813/7982/14 за період з 17 червня 2021 року по 22 квітня 2022 року у розмірі 2082045,60 грн (два мільйони вісімдесят дві тисячі сорок п`ять гривень шістдесят копійок), без урахування належних податків і зборів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 813/7982/14, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року, визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 1498к. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області. Зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року по 17 червня 2021 року.

Попри те, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року в день її ухвалення набрала законної сили та в частині поновлення позивача на посаді підлягала негайному виконанню, Генеральний прокурор лише 22 квітня 2022 року видав наказ № 43к, яким скасував наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року про звільнення позивача та поновив його на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області.

З наведеного позивач висновує, що відповідач допустив затримку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 813/7982/14 про поновлення його на роботі, а період такої затримки обраховується з 17 червня 2021 року по 22 квітня 2022 року. Тому позивач уважає, що відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України має право на отримання середнього заробітку за затримку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в справі № 813/7982/14 за період з 17 червня 2021 року по 22 квітня 2022 року.

Щодо суми середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі позивач вказує, що з урахуванням пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі (за час вимушеного прогулу) необхідно обчислювати із врахуванням підвищених тарифних ставок і посадових окладів шляхом коригування на коефіцієнт їх підвищення до цієї дати, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 червня 2021 року у справі № 826/11798/14. Період затримки виконання рішення суду з 17 червня 2021 року по 22 квітня 2022 року становить 216 робочих днів. Відповідно до листа Львівської обласної прокуратури від 02 лютого 2022 року № 21-40вих-22 на час звільнення позивача розмір посадового окладу начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, прокуратури Львівської області становив: з 01 січня 2014 року по 30 листопада 2015 року 2599,00 грн; з 01 грудня 2015 року по 05 вересня 2017 року 3148,00 грн; з 06 вересня 2017 року по 10 вересня 2020 року 7750,00 грн; з 11 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року 45403,00 грн; з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року 58560,00 грн. Згідно з висновком експерта № 33 за результатами проведення судово-економічної експертизи за заявою ОСОБА_1 від 02 лютого 2022 року, складеного 04 лютого 2022 року, середньоденний заробіток начальника відділу посада, яку обіймав позивач на час звільнення, з урахуванням коригувального коефіцієнта станом на 12 грудня 2020 року становив 9639,10 грн.

Таким чином, з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 належить стягнути середній заробіток за затримку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в справі № 813/7982/14 за період з 17 червня 2021 року по 22 квітня 2022 року у розмірі 2082045,60 грн (216 робочих днів х 9639,10 грн).

Зважаючи на вищенаведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивач неправильно обрахував суму середнього заробітку за затримку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в справі № 813/7982/14.

Відповідач вказує, що зважаючи на чинне правове регулювання організації прокуратури в Україні, заробітна плата позивача не може обчислюватися з урахуванням посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, оскільки він у ці органи не був переведений. Тому прирівнювання посадового окладу позивача до посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в ці органи суперечить вимогам Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Відповідач зазначає, що розрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» та з урахуванням довідки Львівської обласної прокуратури від 31 січня 2022 року № 21-77вих-22 середній заробіток за затримку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в справі № 813/7982/14 за період з 17 червня 2021 року по 22 квітня 2022 року повинен становити 118078,78 грн (214 робочих днів х 551,77 грн).

Зважаючи на викладене, у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа подала пояснення щодо позову, в яких вказує, що право позивача претендувати на стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі матеріальний закон пов`язує виключно із виданням роботодавцем відповідного наказу, фактичним допуском незаконно звільненого працівника до роботи. При цьому суд має також встановити вину роботодавця у невиданні наказу про поновлення працівника на роботі. Позивач 05 квітня 2022 року не подавав жодної заяви про поновлення на посаді, що слугувало б підтвердженням його волевиявлення продовжувати фактичну службу на відповідній посаді прокурора. Виконавчий лист щодо поновлення позивача на посаді до 05 квітня 2022 року також не надходив до Офісу Генерального прокурора. Звідси, порушення вимог статті 236 Кодексу законів про працю не вбачається, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Щодо стягнення з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в справі № 813/7982/14 за період з 17 червня 2021 року по 22 квітня 2022 року у розмірі 2082045,6 грн третя особа з посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладені, зокрема у постановах від 20 січня 2022 року у справі № 826/17709/14, від 10 лютого 2022 року у справі № 640/24864/19, від 26 травня 2022 року у справі № 540/1268/21 зазначає, що зважаючи на чинне правове регулювання організації прокуратури в Україні, заробітна плата позивача не може обчислюватися з урахуванням посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, оскільки він у ці органи не був переведений. Тому прирівнювання посадового окладу позивача до посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в ці органи суперечить вимогам Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Третя особа стверджує, що наданий позивачем висновок експерта за своїм змістом суперечить нормам матеріального права та усталеній практиці Верховного Суду, оскільки позивач атестацію не проходив, до Львівської обласної прокуратури не був призначений та на момент звернення з цим позовом до суду пункт 10 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» виключений.

Третя особа вважає, що для обрахунку суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі слід застосовувати розмір середньоденної заробітної плати, визначений у довідці Львівської обласної прокуратури від 31 січня 2022 року № 21-77вих-22 (551,77 грн). Кількість робочих днів затримки виконання за період з 18 червня 2021 року по 21 квітня 2022 року (включно) становить 212 днів. Отже, сума середнього заробітку позивача за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі може становити 116975,24 грн.

Зважаючи на викладене, у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 30 листопада 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 15 грудня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Згідно з розпорядженням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року № 25/р «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи» визначено відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду провести повторний автоматизований розподіл справи № 380/16889/22.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2023 року визначено головуючою суддею Клименко Оксану Миколаївну.

Ухвалою суду від 18 січня 2023 року прийнято матеріали адміністративної справи № 380/16889/22 до провадження. Залучено Офіс Генерального прокурора до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 28 лютого 2023 року, представник позивача відкликала подану нею 07 лютого 2023 року заяву про зупинення провадження у справі, про що зробила відповідну відмітку на тексті цієї заяви.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року клопотання представника позивача від 07 грудня 2022 року про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом та заяву про доповнення до цього клопотання від 27 лютого 2023 року задоволено. Визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення з цим позовом до суду та поновлено його. У задоволенні клопотань представника третьої особи від 07 лютого 2023 року та представника відповідача від 24 лютого 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року, яка занесена в протокол судового засідання, підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Наказом Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 1498к старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 813/7982/14, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року, визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 1498к. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області. Зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року по 17 червня 2021 року. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, прокуратури Львівської області та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

22 квітня 2022 року Генеральний прокурор видав наказ № 43к, яким наказав:

1. Наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 1498к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю скасувати.

2. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області з 24 жовтня 2014 року.

Уважаючи, що відповідач затримав виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 813/7982/14 про поновлення на роботі, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 813/7982/14 про поновлення на роботі за період з 18 червня 2021 року по 22 квітня 2022 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із частинами першою-третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України унормовано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на момент ухвалення судом рішення про поновлення позивача на роботі) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною сьомою статті 235 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на момент ухвалення судом рішення про поновлення позивача на роботі) передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно із статтею 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти таких висновків.

Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення оскаржуватися.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина третя статті 14, частина друга статті 370 КАС України).

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Виплата середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що наявність вини роботодавця у затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі не є необхідною умовою для задоволення заявлених вимог, оскільки наявність цієї вини випливає безпосередньо із норм Конституції України, згідно з якими судові рішення, які набрали законної сили належить виконувати обов`язково.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05 березня 2020 року у справі № 280/360/19 для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Щодо наявності у цій справі затримки виконання судового рішення суд зазначає таке.

Суд встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 813/7982/14, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року, зокрема, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, прокуратури Львівської області. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, прокуратури Львівської області допущено до негайного виконання.

22 квітня 2022 року Генеральний прокурор видав наказ № 43к, згідно з яким наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 1498к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області з 24 жовтня 2014 року.

Ураховуючи те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 813/7982/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області відповідач був зобов`язаний виконати негайно, однак виконав його лише 22 квітня 2022 року, суд констатує наявність у цій справі затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді.

За таких обставин позивач має право відповідно до вимог статті 236 Кодексу законів про працю України на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 813/7982/14 про поновлення його на посаді.

Щодо періоду затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено судом вище, період затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді необхідно рахувати від наступного дня після постановлення такого рішення до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі.

У цій справі суд встановив, що рішення про поновлення позивача на посаді ухвалене судом 17 червня 2021 року, а наказ про поновлення його на роботі виданий роботодавцем 22 квітня 2022 року, відтак період затримки виконання судового рішення починається 18 червня 2021 року та закінчується 21 квітня 2022 року (включно) і становить 212 робочих днів.

Щодо розрахунку належних до стягнення сум середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді за встановлений період суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок № 100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом восьмим Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Львівської обласної прокуратури від 31 січня 2022 року № 21-77вих-22 середньоденна заробітна плата позивача становить 551,77 грн.

У позовній заяві позивач вказує, що з урахуванням пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі (за час вимушеного прогулу) необхідно обчислювати із врахуванням підвищених тарифних ставок і посадових окладів шляхом коригування на коефіцієнт їх підвищення до цієї дати, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 червня 2021 року у справі № 826/11798/14.

Суд критично оцінює такі твердження позивача, оскільки період вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі у межах цього спору розпочався 18 червня 2021 року.

Водночас пункт 10 Порядку № 100, на який посилається позивач, виключений згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100», яка набрала чинності 12 грудня 2020 року.

Таким чином, станом на момент виникнення спірних правовідносин пункт 10 Порядку № 100 виключений, а тому не може бути застосований судом при вирішенні цього спору.

При цьому суд зауважує, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень у справі за № « 826/11798/14», на яку покликається позивач, відсутня постанова Верховного Суду від 30 червня 2021 року.

Також у позовній заяві позивач зазначає, що згідно з висновком експерта № 33 за результатами проведення судово-економічної експертизи за заявою ОСОБА_1 від 02 лютого 2022 року, складеного 04 лютого 2022 року, середньоденний заробіток начальника відділу посада, яку обіймав позивач на час звільнення, з урахуванням коригувального коефіцієнта станом на 12 грудня 2020 року становив 9639,10 грн.

З цього приводу суд зазначає таке.

За змістом статті 81 Закону України від 04 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VII) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.

Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 4 Закону № 1697-VII установлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Абзацом 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі Закон № 113-IX) визначено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Таким нормативним актом є постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (зі змінами).

Окремо суд зауважує, що Закон № 113-IX є чинним та неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався.

Положеннями пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX запроваджено різні підходи до оплати праці прокурорів залежно від проходження чи непроходження ними атестації. Відтак застосуванню коефіцієнта підвищення посадового окладу прокурора передує успішне проходження прокурором атестації та прийняття відповідним суб`єктом владних повноважень розпорядчого акту (наказу) щодо призначення чи переведення прокурора на посаду, визначену відповідним штатним розписом.

Оскільки позивач атестацію не проходив, звільнений з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області, та поновлений на цій же посаді в цьому ж органі прокуратури, його заробітна плата не може обчислюватися з урахуванням посадових окладів прокурорів Львівської обласної прокуратури. Оплата праці у такому випадку здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (зі змінами).

Правову позицію з цього питання сформовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07 жовтня 2021 року у справі № 640/449/20, від 09 жовтня 2021 року у справі № 400/3700/20, від 22 жовтня 2021 року у справі № 640/154/20, від 09 листопада 2021 року у справі № 640/476/20, від 18 листопада 2021 року у справі № 280/3167/20, від 6 грудня 2021 року у справі № 280/6512/20, від 20 січня 2022 року у справі № 826/17709/14, від 10 лютого 2022 року у справі № 640/24864/19, від 26 травня 2022 року у справі № 540/1268/21, які суд ураховує в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

З огляду на вищезазначене суд доходить висновку про відсутність правових підстав для обчислення з 18 червня 2021 року середнього заробітку позивача, виходячи з розміру заробітної плати начальника відділу Львівської обласної прокуратури.

Відповідно до статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Суд констатує, що наданий позивачем висновок експерта № 33 за результатами проведення судово-економічної експертизи за заявою ОСОБА_1 від 02 лютого 2022 року за своїм змістом суперечить вищенаведеним нормам матеріального права з урахуванням усталеної практики Верховного Суду щодо їх застосування, а також фактичним обставинам справи, які встановлені судом (непроходження позивачем атестації та непризначення його на посаду у Львівській обласній прокуратурі). Крім того, вказаний висновок не враховує ту обставину, що станом на момент виникнення спірних правовідносин пункт 10 Порядку № 100 виключений, а тому не може бути застосований при вирішенні цього спору.

За таких обставин суд відхиляє наданий позивачем висновок експерта № 33 за результатами проведення судово-економічної експертизи за заявою ОСОБА_1 від 02 лютого 2022 року.

Як уже зазначено вище, згідно з довідкою Львівської обласної прокуратури від 31 січня 2022 року № 21-77вих-22 середньоденна заробітна плата позивача становить 551,77 грн.

Період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі починається 18 червня 2021 року та закінчується 21 квітня 2022 року (включно) і становить 212 робочих днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку позивача за час затримки виконання судового рішення про поновлення його на роботі за період з 18 червня 2021 року та закінчується 21 квітня 2022 року (включно) становить 116975,24 грн (212 робочих днів х 551,77 грн).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково, стягнувши з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 813/7982/14 за період з 18 червня 2021 року по 22 квітня 2022 року у розмірі 116975,24 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За правилами статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 10-371К від 06 грудня 2022 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 12405,00 грн, відтак, ураховуючи часткове задоволення позову судом, за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 належить стягнути 696,95 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської обласної прокуратури (пр. Шевченка, 17/19, м. Львів, 79005), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 17/19, м. Київ, 01011) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задовольнити частково.

Стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 813/7982/14 за період з 18 червня 2021 року по 22 квітня 2022 року у розмірі 116975,24 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної прокуратури (пр. Шевченка, 17/19, м. Львів, 79005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 696,95 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 14 квітня 2023 року.

Суддя Клименко О.М.