Справа № 522/5153/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 522/5153/23
Головуючий в 1 інстанції: Косіцина В.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Танасогло Т.М.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 березня 2023р. по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023р. ГУ ДМСУ в Одеській області звернулося в суд із адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_1 , в якому просили затримати громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 18.09.2023р. з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно перебуває на території України. Документи, що підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.

Позивач зазначає, що відповідач своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП.

На підставі чого, ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення, яким відповідача зобов`язано покинути територію України у термін до 20.11.2022р. включно. Проте, в зазначений термін відповідач не виконав рішення та 18.03.2023р. він був повторно виявлений та затриманий співробітниками міграційної служби, у зв`язку із чим ГУ ДМСУ в Одеській області звернулося в суду із даним позовом.

Посилаючись на вказані обставини просило позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеса від 20 березня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Прийнято рішення про затримання громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 18.09.2023р. з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання 18 березня 2023р. та не більше 18 вересня 2023р..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, оскільки незаконно перебуває на території України. Також, суд першої інстанції приймаючи вказане рішення виходив з того, що останній раніше ухилялася від процедури повернення в країну походження та видворення за межі України, а тому існує ризик його ухилення від виконання рішення про примусове видворення та створення перешкод проведенню відповідної процедури, а також ризик його втечі.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 22.10.2022р. працівниками ГУ ДМС в Одеській області було виявлено громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перевірки іноземця міграційною службою було встановлено, що відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні - а саме проживає на території України без документів на право проживання, ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Відповідач прибув на територію України в 1996р. з метою працевлаштування, за паспортним документом громадянина Таджикистану для виїзду за кордон на його ім`я, який втратив за не встановлених обставин.

При цьому, було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійного зареєстрованого місця проживання на території України не має, законного джерела існування не має.

22.10.2022р., за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.203 КУпАП, стосовно громадянина Таджикистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №009050 та прийнято постанову про накладення на нього адміністративного стягнення від 22.10.2022р. ПН МОД №009133, а саме був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3 400грн..

22.10.2022р. ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення за №700 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства відносно громадянина Таджикистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 20.11.2022р., на підставі ст.26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Зазначене рішення від 22.10.2022р. №700 про примусове повернення відповідач не оскаржував в судовому порядку, проте, у встановлений термін до 20.11.2022р. територію України так і не залишив.

В подальшому, 18.03.2023р. громадянина Таджикистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був повторно виявлений працівниками ГУ ДМС в Одеській області спільно з працівниками УСБУ в Одеській області, управління міграційної поліції ГУНП в Одеській області, за адресою: пр-т. Добровольського, 114/2, м.Одеса та запрошено до ГУ ДМС в Одеській області за адресою: вул.Преображенська, 64, м.Одеса.

Так, 18.03.2023р. за порушення вимог ч.1 ст.203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні стосовно громадянина Таджикистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №009677 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 18.03.2023р. ПН МОД №009774 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1 700грн..

Окрім цього, 18.03.2023р. о 13:10год. громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий, про що свідчить протокол №МОД 000215 про адміністративне затримання за ч.2 ст. 263 КУпАП.

Також, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що відповідач не ідентифікований та відсутні документи, які б посвідчували його особу.

Крім того, на момент розгляду справи у відповідача відсутні документи, які б давали йому право законно перебувати на території України. Відповідач не звертався до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

При цьому, відсутні дані, що у країні походження відповідач піддавався переслідуванням за расовими або етнічними ознаками, за політичні або релігійні переконання.

На підставі вказаного, міграційна служба звернулась в суд із даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість звернення міграційної служби в суд, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положення ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлюють правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України

Приписами п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

За правилами ч.3 ст.3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

У відповідності до ч.1 ст.9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно ч.1 ст.21 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України.

Відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Приписами ч.1 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Таджикистану, він не має жодних документів, які б засвідчували про законність його перебування на території України. Окрім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, із заявами про визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту не звертався та не отримував вказаного статусу, не має чинного дозволу на імміграцію у відповідності до ЗУ «Про імміграцію».

На підставі вказаного, міграційною службою прийнято рішення про його примусове повернення в країну походження.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше ухилявся від проведення процедури його повернення в країну походження та видворення за межі території України, а тому судова колегія вважає, що є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Водночас, у відповідності до ч.4 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст.289 КАС України.

Так, згідно з ч.1 ст.289 КАС України, чітко визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Положеннями ч.11 ст.289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, затримання іноземця може мати місце або з метою ідентифікації, або з метою забезпечення видворення за межі території України, або з обома складовими цієї мети.

Аналізуючи вказане, судова колегія зазначає, що підставою для затримання іноземця з метою ідентифікації є відсутність у нього відповідного паспортного документа, а підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України є невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі.

Враховуючи вищевказані норми законодавства та беручи до уваги те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, незаконно перебуваючи на території України, та враховуючи, що останній раніше ухилявся від процедури повернення в країну походження та видворення за межі України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що існує ризик його ухилення від виконання рішення про примусове видворення та створення перешкод проведенню відповідної процедури, а також ризик його втечі, а тому наявні усі підстави для затримання вказаного громадянина та в подальшому видворення його за межі території України.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.03.2023р. по справі за №522/5150/23 задоволено адміністративний позов ГУ ДМС в Одеській області до громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення за межі території України зазначеного громадянина.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 246, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 березня 2023р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.І. Бітов

Т.М. Танасогло