Справа № 440/4596/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 р.Справа № 440/4596/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2022, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, повний текст складено 08.07.22 року по справі № 440/4596/22

за позовом ОСОБА_1

до Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Ірпінського ВДВС у Бучанському р-ні Київської області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Ірпінського ВДВС у Бучанському р-ні Київської області (надалі також відповідач), в якому просить:

- скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дербіної Любові Василівни від 23.04.2019 про відкриття виконавчого провадження;

- виключити позивача з реєстру боржників.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху в зв`язку із невідповідністю останньої вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 8 липня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 08 липня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції під час прийняття ухвали не досліджено відсутності у позивача можливості підтвердити отримання інформації про відкриття виконавчого провадження саме 20.02.2022, оскільки така інформація стала відома із застосунку «Дія». Разом з тим, звертає увагу, що суд не позбавлений можливості витребувати таку інформацію у відповідача, зокрема, щодо обставин направлення позивачу постанови від 23.04.2019 про відкриття виконавчого провадження № 58971196.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

10 квітня 2023 року о 21:25 год. представником ОСОБА_1 подано на електронну адресу суду клопотання про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції (відеоконференції поза межами приміщення суду), яке зареєстроване 11.04.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 КАС України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

З огляду на порушення строків подання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, вказане клопотання представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, відповідно до ч. 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 17 травня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви: десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду клопотання про поновлення строку для звернення до суду з позовом у цій справі, з належним чином засвідченими доказами на його обґрунтування.

04.07.2022 до суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява з проханням поновити пропущений строк для оскарження постанови державного виконавця.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено; позовну заяву ОСОБА_1 до Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в особі державного виконавця Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачеві.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції, виходячи з відсутності у матеріалах позову належних доказів, які свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з позовом у цій справі, дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За приписами пункту 8 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві також зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 77 КАС України).

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів (ч. 4 ст. 77 КАС України).

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як убачається з матеріалів справи, в ухвалі від 23.05.2022 Полтавський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що позивачем з позовною заявою не надано документів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, а саме - щодо поновлення строку для звернення до суду.

Так, позивач звернулася до суду з вимогою про скасування постанови державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дербіної Любові Василівни від 23.04.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП № 58971196.

Позовна заява подана 17.05.2022, тобто з пропуском строку для звернення до суду з цим позовом.

Водночас позивач просить поновити строк для звернення до суду та зазначає, що офіційно отримала інформацію про відкриття виконавчого провадження 20.02.2022, встановивши застосунок "Дія" на свій смартфон, з огляду на що відповідні докази на підтвердження вказаних обставин відсутні.

Проте виявлені недоліки позовної заяви мають формальний характер і не перешкоджають суду вчинити дії, необхідні для відкриття провадження у справі та під час судового розгляду справи витребувати у відповідача необхідні для розгляду справи докази, зокрема, щодо обставин направлення позивачу постанови від 23.04.2019 про відкриття виконавчого провадження № 58971196 з огляду на те, що позивач заперечує її отримання.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не позбавлений можливості з`ясувати обставини справи в установлений законом спосіб.

Приписами ч. 4 ст. 9 КАС України визначений обов`язок суду вжити визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З урахуванням приписів ч. 4 ст. 9 КАС України збір доказів з метою всебічного розгляду справи є прямим обов`язком суду, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 812/1926/17.

Така активна роль адміністративного суду і сприяє захисту порушених прав та свобод незахищених осіб з боку суб`єкта владних повноважень. На відміну від інших в адміністративному судочинстві тягар доказування покладається на суб`єкта владних повноважень, а не на позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Разом з тим представником позивача наголошувалося, що згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2019 у ВП № 58971196 адресою боржника зазначено: АДРЕСА_1 , а місце проживання ОСОБА_1 з 05.01.2017 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

У клопотанні про витребування доказів, поданим одночасно з позовною заявою, позивач просив витребувати у відповідача:

- виконавчий документ, яким згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 58971196 від 23.04.2019 є виконавчий напис, виданий 22.03.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем;

- матеріали виконавчого провадження (для огляду у суді) № 58971196 для визначення підстав відкриття державним виконавцем Дербіною І. В. виконавчого провадження поза межами адміністративно-територіальної одиниці, в якій проживає ОСОБА_1 .

Також представником позивача у клопотанні про поновлення строку звернення до суду зазначалося про запровадження воєнного стану на території України.

Вказаним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав.

Колегія суддів наголошує, що статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).

Право на ефективний засіб юридичного захисту гарантовано ст. 13 Конвенції, в якій зазначається: кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до правової позиції, викладеної в рішеннях Європейського суду з прав людини від 13.01.2000 по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28.10.1998 по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії", надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми може призвести до позбавлення заявників права доступу до суду і завадити розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали про повернення позовної заяви ОСОБА_1 порушено право позивача на звернення до суду за захистом його прав, свобод та інтересів, передбачених ст. 4 КАС України, а також ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, з огляду на передчасність висновків.

Повернення позовної заяви з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали надмірно формально розтлумачено норму процесуального закону, без з`ясування всіх обставин, з урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

За наведеного правового регулювання та обставин справи суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню в справі.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються в якості належних.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, а тому ухвалене судове рішення на підставі приписів статті 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 по справі № 440/4596/22 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Ірпінського ВДВС у Бучанському р-ні Київської області про визнання протиправною та скасування постанови направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк