Справа № 280/3218/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 280/3218/22
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року (м. Запоріжжя, суддя Семененко М.О.) у справі № 280/3218/22

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач або скаржник) звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач-1), Департаменту патрульної поліції Запорізькій області (відповдіач-2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області № 163 від 11.03.2022;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника полковника Національної поліції України Департаменту патрульної поліції № 602 о/с від 11.03.2022 року "По особовому складу";

- поновити позивача на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області з 12.03.2022 року;

- стягнути на користь позивача з відповідачів за час вимушеного прогулу середній заробіток.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 280/3218/22 клопотання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про закриття провадження у справі задоволено, закрито провадження в адміністративній справі №280/3218/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В подальшому, позивач просив суд задовольнити його заяву про стягнення судових витрат та стягнути з відповідача-1 на користь позивача судові витрати в сумі в сумі 5492,40 грн, які складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року заяву про стягнення судових витрат задоволено частково.

Повернуто позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гриві гривень 40 коп.), сплачений відповідно до квитанції 0.0..1 від 07.07.2022, оригінал якої знаходиться в матеріалах адміністративної справи №280/3218/22.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги позивача мотивовано, зокрема тим, що клопотання про закриття провадження у справі подано 23.08.2022, тобто після укладення позивачем угоди про надання правової допомоги адвоката. Представник позивача надав позивачу правову допомогу представляючи його інтереси в судових засіданнях 26.09.2022, 17.10.2022, 21.11.2022, складаючи та подавши заяву про відмову від позовних вимог в частині. Відтак, позивач вважає, що висновки суду про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви позивача в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, є помилковими.

З огляду на це, скаржник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач-1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідач-2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про стягнення судових витрат в частині стягнення з відповідача-1 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Судом першої інстанції встановлено, що угода (договір) про надання правової допомоги адвоката №01/07/22 від 02.07.2022 укладена між позивачем та адвокатом лише 02.07.2022, тобто вже після того, як позивач був поновлений у правах з власної ініціативи відповідача-1. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що понесені ним витрати на професійну правничу допомогу були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, у зв`язку з чим, підстави для відшкодування таких витрат відсутні.

Суд апеляційної інстанції враховує вказані висновки суду першої інстанції, однак зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно приписів ч.2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу внаслідок закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі № 280/3218/22 ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 280/3218/22 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відтак, провадження у справі № 280/3218/22 не закрито, розгляд справи судом першої інстанції продовжується.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення судових витрат в частині вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн., оскільки ці вимоги обґрунтовані саме закриттям провадження у справі, а отже є передчасними.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відтак, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 280/3218/22 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко