Справа № 520/6871/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 квітня 2023 р. № 520/6871/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н. А. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, вул. Космічна, буд. 21-А, м. Харків, 61023) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Гончаренко О.А про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 250588 від 31.12.2010;

- зобов`язати Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження за реєстраційним номером 11110437 (Зареєстровано: 22.04.2011 16:57:02 за № 11110437 реєстратором: Харківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 61001, Харківська обл., м. Харків / м. Харків, проспект Гагаріна, 20-А (2-й пов.), , 703-55-17).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 250588, 31.12.2010 та накладення арешту на майно ОСОБА_1 є протиправними. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача наголосив на тому, що зважаючи на відсутність інформації про виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на майно позивача постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 250588 від 31.12.2010, неможливо встановити підстави арешту та розглянути питання про його зняття шляхом винесення постанови виконавця. Законом не передбачено такої підстави зняття арешту з майна, як зняття арешту через відсутність відомостей про підстави обтяження, через що вимоги позивача є необґрунтованими. В архіві відділу та на примусовому виконанні відсутні виконавчі провадження, в яких була, згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 250588 від 31.12.2010, КП "БТІ" також не надала копію даної постанови, у позивача така постанова також відсутня. Отримати копію постанови в іншій спосіб теж не вбачається можливим, через що неможливо встановити її зміст та прийняти рішення про її протиправність, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по даній справі. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 27.03.2023 повідомив позивача, що згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження за реєстраційним номером 11110437 (зареєстровано: 22.04.2011 16:57:02 за № 11110437 реєстратором: Харківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 61001, Харківська обл., м. Харків / м. Харків, проспект Гагаріна, 20-А (2-й пов.), , 703-55-17; Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 250588, 31.12.2010, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Гончаренко О.А.; Об`єкт обтяження: житловий будинок, 1/6 частина житлового будинку, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_1 , Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Причина відсутності коду: за релігійними переконаннями, АДРЕСА_2 ; Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, Код: 34951468, 62472, Харківська обл., Харківський р., м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 205, тел. , 748-26-55, 748-23-36; Заявник: Відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, Код: 34951468, 62472, Харківська обл., Харківський р., м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 205).

Інша інформація про обтяження, в т.ч. документи, на підставі яких внесено обтяження за реєстраційним номером 11110437 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (в тому числі постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 250588 від 31.12.2010), станом на 27.03.2023 у відділі відсутня, через що неможливо встановити підстави арешту майна та розглянути питання щодо його зняття (скасування).

Відповідно до листа КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 24.01.2023 копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 250588, 31.12.2010 в матеріалах інвентарної справи відсутня.

Не погоджуючись із рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач з метою захисту своїх прав звернувся до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).

Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до приписів статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на 31.12.2010) Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 24 із змінами, внесеними згідно із Законами № 1095-IV, копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Відповідно до приписів статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" (у

редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних дій) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Державним виконавцем або іншою особою, уповноваженою державним виконавцем, документи виконавчого провадження можуть бути вручені особисто сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують надсилання відповідачем позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, суд наголошує, що державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту зазначених норм видно, що дійсна мета застосування процедури арешту майна боржника є забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника.

Відповідно до ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що на виконанні у Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником в яких є позивач, та в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача.

Відтак, наведені обставини свідчать про відсутність правових підстав у відповідача зберігати накладений ним арешт на майно позивача, в силу неможливості виконавчого органу надати документ, яким відповідний арешт було застосовано, більш того, через неможливість цього органу конкретизувати виконавче провадження, в рамках якого він був накладений.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, оскільки відповідач не вчиняє дій щодо зняття арешту з належного позивачеві майна, він позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до частин 2, 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ (в редакції, на момент звернення позивача до суду) у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно з частиною 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, рішення про зняття арешту на майно, накладеного державним виконавцем, приймається державним виконавцем або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, шляхом винесення відповідної постанови за рішенням суду.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно позивача попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього, а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатись належним йому майном, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, суд дійшов висновку, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, оскільки його ефективність визначена з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahalv. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши матеріали справи та на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись приписами ст. 14, 139, 171, 229, 241-247, 242, 255, 258, 287, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, вул. Космічна, буд. 21-А, м. Харків, 61023) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Гончаренко О.А про арешт майна боржника та постанову про оголошення заборони на його відчуження, АА № 250588 від 31.12.2010.

Зобов`язати Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження за реєстраційним номером 11110437 (Зареєстровано: 22.04.2011 16:57:02 за № 11110437 реєстратором: Харківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 61001, Харківська обл., м. Харків / м. Харків, проспект Гагаріна, 20-А (2-й пов.), , 703-55-17).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, вул. Космічна, буд. 21-А, м. Харків, 61023) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму судового збору 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

Згідно із ч. 6 ст. 287 КАС України, рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2023 р.

Суддя Н.А. Полях