Справа № 420/15090/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Ананьївської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 20 жовтня 2022 року надійшла позовна заява Ананьївської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:

1. Визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхiденко О.С. щодо відкриття виконавчого провадження від 26.09.2022 ВП №69930738 неправомірними;

2. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхiденко О.С. вiд 26.09.2022 виконавче провадження ВП № 69930738 про відкриття виконавчого провадження;

3. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхiденко О.С. вiд 26.09.2022 виконавче провадження ВП № 69930738 про стягнення виконавчого збору.

Позовні вимоги Ананьївська міська рада обґрунтовує тим, що згідно з постановою відповідача від 26.09.2022 року про відкриття виконавчого провадження, у десятиденний строк з моменту її отримання Ананьївській міській раді необхідно виконати вимоги Виконавчого листа № 420/22298/21, виданого Одеським окружним адміністративним судом 09.08.2022, а саме: «Зобов`язати Ананьївську міську раду (66401, Одеська область, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 51, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту) та прийняти за результатами її розгляду у строк, встановлений законом, рішення відповідно до Положень Земельного кодексу України». Ананьївська міська рада вважає дії старшого державного виконавця Пхiденко О.С. неправомірними, оскільки на час відкриття виконавчого провадження ВП №69930738 Ананьївською міською радою зазначене рішення було виконано 12 квітня 2022 року. Рішенням Ананьївської міської ради від 12 квітня 2022 року №629 - VIII було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.03.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення власність земельної ділянки.

Ухвалою судді від 26.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у адміністративній справі; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву; доручено Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подати до Одеського окружного адміністративного належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №69930738 у повному обсязі в строк протягом 7 днів з моменту отримання копії ухвали суду; зупинено провадження у справі до надходження відповіді на доручення.

02 листопада 2022 року до суду надійшли пояснення (вх..№ЕП/32248/22) Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), які за змістом та характером є відзивом на позов, з проханням відмовити у задоволенні позову Ананьївської міської ради та з долученими копіями матеріалів виконавчого провадження №69930738.

06 квітня 2023 року суд ухвалив поновити провадження у справі № 420/15090/22 та призначити судове засідання на 13 квітня 2023 року об 14 год 10 хв.

У судове засідання, призначене на 13 квітня 2023 року о 14 год. 10 хв., учасники справи не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

Враховуючи особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ, визначені частиною першою статті 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Глава 11 КАС України визначає особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема категорії термінових адміністративних справ (ст.ст. 268-289).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначаються статтею 287 КАС України.

Отже, справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби відносяться до категорії термінових адміністративних справ, які розглядаються з урахуванням положень ст.ст. 268, 269, 271, 272 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження 13 квітня 2023 року за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 по справі №420/22298/21 суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Ананьївської міської ради щодо неприйняття у встановлений законом спосіб та строк рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.03.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Зобов`язати Ананьївську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту) та прийняти за результатами її розгляду у строк, встановлений законом, рішення відповідно до положень Земельного кодексу України.

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа №420/22298/21 від 09.08.2022 Одеського окружного адміністративного суду прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69930738 (а.с.6-7) про: Зобов`язати Ананьївську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту) та прийняти за результатами її розгляду у строк, встановлений законом, рішення відповідно до положень Земельного кодексу України.

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа №420/22298/21 від 09.08.2022 Одеського окружного адміністративного суду прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП №69930738 (а.с.8-9) у розмірі 26000,00 грн.

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа №420/22298/21 від 09.08.2022 Одеського окружного адміністративного суду прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №69930738 (а.с.10-11) у розмірі 269,00 грн.

Вважаючи дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхiденко О.С. щодо відкриття виконавчого провадження від 26.09.2022 ВП №69930738 неправомірними, а постанови від 26.09.2022 про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду, посилаючись на добровільне виконання рішення суду по справі №420/22298/21 шляхом прийняття рішення від 12.04.2022 № 629-VIII.

Так, матеріали справи містять рішення Ананьївської міської ради від 12.04.2022 №629-VIII «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та передачу їх безоплатно у власність за межами населених пунктів» (а.с.12-13), відповідно до п.1 якого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 по справі №420/22298/21 та Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 по справі №420/22299/21, керуючись статтями 12, 81, підпунктом 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи висновки та рекомендації постійної комісії Ананьївської міської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою, Ананьївська міська рада вирішила: відмовити громадянці ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі безоплатно у власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0759 площею 2,0000 га, яка розташована на території колишньої Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, у зв`язку з забороною безоплатної передачі у приватну власність земель комунальної власності під час дії воєнного стану.

Вказане рішення від 12.04.2022 №629-VIII підписане Ананьївським міським головою та скріплено печаткою Ананьївської міської ради.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження» - спеціальний Закон, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов виконавчий лист №420/22298/21 від 09.08.2022 Одеського окружного адміністративного суду про: Зобов`язати Ананьївську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту) та прийняти за результатами її розгляду у строк, встановлений законом, рішення відповідно до положень Земельного кодексу України.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, так виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Оскільки вказаний виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», не закінчився строк пред`явлення його до виконання, і він пред`явлений на виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, 26.09.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69930738.

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

При цьому, позивач не зазначає, а матеріали справи не містять доказів, що стягувач у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 була обізнана на момент звернення до відповідача з виконавчим листом про прийняття рішення від 12.04.2022 №629-VIII «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та передачу їх безоплатно у власність за межами населених пунктів».

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч. 1 ст. 27).

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною п`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленомуЗаконом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цьогоЗакону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення; про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем приймається постанова про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

При цьому в розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання виконавчого документу розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 року у справі №480/3452/19, висновки якої застосовує суд в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Встановлені судом обставини справи свідчать, що на дату відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було законних підстав для невиконання обов`язку, передбаченого положеннями ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» щодо винесення одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

При цьому, підстави, за яких виконавчий збір не стягується, визначені в ч.5, 9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», на спірні правовідносини не розповсюджуються.

З приводу доводів позивача, що в межах виконавчого провадження державним виконавцем не вчинялися заходи примусового виконання рішення, а тому у відповідача не було підстав для стягнення з позивача оскаржуваною постановою виконавчого збору, то суд наголошує, що стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання.

За сукупністю встановлених обставин, суд приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно та обґрунтовано, у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», відкрито провадження у справі та одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та визнає оскаржувані рішення такими, що прийняті згідно вимог ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Щодо твердження позивача про фактичне виконання рішення суду у справі №420/22298/21, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради наділений усією повнотою повноважень, передбачених цим та іншими законами України. Ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

На офіційному сайті Ананьївської міської ради міститься протокол дев`ятнадцятої позачергової сесії Ананьївської міської ради восьмого скликання від 12 квітня 2022 року щодо розгляду депутатами ради питання про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_1 .

У позовній заяві позивач вказує на те, що Ананьївська міська рада добровільно виконала рішення суду про що свідчить рішення від 12.04.2022 №629-VIII «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та передачу їх безоплатно у власність за межами населених пунктів».

Суд зазначає, що 07 квітня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року, яким розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, за яким під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

При цьому, Ананьївською міською радою вчинені дій стосовно внесення в порядок денний сесії міської ради восьмого скликання проекту рішення «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та передачу їх безоплатно у власність за межами населених пунктів».

Крім того, альтернативним варіантом поведінки ради, який визначений законом, у даних правовідносинах - є звернення до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду, яким рада не скористалась.

Наслідком задоволення такої заяви є однією з підстав зупинення вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а саме: надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення, як це передбачено пунктом шостим частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, рада, у зв`язку з дією на території України воєнного стану та набранням чинності 07 квітня 2022 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», як сторона виконавчого провадження мала можливість після відкриття виконавчого провадження повідомити письмово державного виконавця про ці обставини, що, обумовлюють розгляд вказаного повідомлення виконавцем та вирішення питання про наявність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій.

Відомостей про таке письмове повідомлення державного виконавця про відповідні обставини, що, обумовлюють зупинення вчинення виконавчих дій суду не надано.

Отож, позивачем належними та допустимими доказами не доведено які неправомірні дії вчинив виконавець при винесенні спірних постанов.

Проаналізувавши вищенаведене суд вважає, що оскаржувані постанови винесені із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та є правомірними.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмови у їх задоволенні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд зазначає, постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору є актами індивідуальної дії, які безпосередньо не стосується стягувача у виконавчому провадженні.

Стягувач у виконавчому провадженні, беззаперечно, зацікавлений у виконанні виконавчого документу, однак в контексті спірних правовідносин, встановлення судом правомірності або протиправності постанови державного виконавця про накладення на боржника штрафу саме по собі не призводить до закінчення виконавчого провадження та не впливає на права, свободи, інтереси або обов`язки стягувача.

Відповідно до положень ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 194, 205, 229, 243-246, 250, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Ананьївської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач Ананьївська міська рада (66401, Одеська область, Подільський район, м. Ананьїв, вул. Незалежності, 51, );

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65091, м. Одеса, вул. Розумовського, 57, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.