Справа № 640/22044/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 квітня 2023 року Київ № 640/22044/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби та поновлення на посаді,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до ОАСК з вимогами до ДПП про визнання протиправними та скасування наказів відповідача від 11.03.2022 №159 "Про застосування до працівників управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції дисциплінарних стягнень" в частині застосування до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в НПУ; від 11.03.2022 №602 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в НПУ з посади інспектора взводу №2 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування УПП у м.Києві ДПП Куровського Б.В.; від 13.05.2022 №785 о/с "По особовому складу" в частині поновлення громадянина України інспектора взводу №2 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування на службі в НПУ; від 25.05.202 №308 "Про застосування до працівників УПП у м.Києві дисциплінарних стягнень" в частині застосування до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування УПП у м. Києві ДПП гр. України ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в НПУ; від 06.06.2022 №827 о/с "По особовому складу" в частині звільнення інспектора взводу №2 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування гр. України ОСОБА_1 зі служби в НПУ з посади інспектора взводу №2 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування УПП у м.Києві ДПП; поновлення ОСОБА_1 на службі в НПУ на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування УПП у м.Києві ДПП.

15.12.2022 набрав чинності Закон України № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 (далі - Закон № 2825-IX), за приписами ст. 1, 2 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

За приписами абз.2 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду, - абз. 3 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX.

У зв`язку з вищевикладеним, на виконання приписів Закону № 2825-IX, матеріали справи №640/22044/22 передано до КОАС. За результатами автоматизованого розподілу справи №640/22044/22, головуючим у даній справі призначено суддю Брагіну О.Є.

Вказана позовна заява зареєстрована у комп`ютерній програмі "ДСС" КОАС 27.03.2023 та передана на розгляд судді Брагіної О.Є. 10.04.2023, що підтверджується актом ВДЗК КОАС від тієї ж дати.

Дослідивши зміст позовної заяви та долучених до неї документів в порядку ст.171 КАСУ, суд приходить до висновку про необхідність залишення її без руху з наданням позивачеві десятиденного строку для усунення недоліків шляхом подання позовної заяви у новій редакції із зазначенням у ній:

уточнення пп.3 п.3 прохальної частини позовної заяви стосовно зазначення ПІБ особи, в частині поновлення якої позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 13.05.2022 №785 о/с "По особовому складу"; подання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 4962,00 грн., за п`ять позових вимог немайнового характеру; усіх сторінок наказу ДПП від 11.03.2022 №159 "Про застосування до працівників управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції дисциплінарних стягнень" та трудової книжки позивача; наказу ДПП від 25.05.202 №308 "Про застосування до працівників УПП у м.Києві дисциплінарних стягнень" в належним чином засвідчених копіях, згідно з п.5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020); подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на докази, якими підтверджена поважність причин пропуску такого строку.

Одночасно, суд звертає увагу, що наведення змісту положень законів, інших нормативно-правових актів, цитування у позовній заяві їх приписів без відповідної фактичної аргументації оспорюваних дій та/або рішення не є обґрунтуванням твердження про порушення прав та інтересів заявника.

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви без руху, суд зважив на таке:

за приписами ч. 3 ст. 161 КАСУ, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З матеріалів, доданих до позовної заяви, вбачається, що позивачем не сплачений судовий збір, а у позові заявник посилається на ст.5 Закону України "Про судовий збір" як на підставу для звільнення його від сплати судового збору.

Так, за п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Водночас, у позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати протиправними і скасувати 5 наказів ДПП.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ, а також відповідна пільга не застосовується щодо визнання протиправними та скасування наказів про звільнення.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.

За таких обставин, з урахуванням змісту вимог позивача, останньому необхідно сплатити судовий збір за 5 вимог немайнового характеру (визнання протиправними та скасування наказів ДПП від 11.03.2022 №159; від 11.03.2022 №602; від 13.05.2022 №785; від 25.05.202 №308; від 06.06.2022 №827).

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлено ставку судового збору за подання до суду адміністративного позову з вимогами майнового характеру у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня 2022 року, становить 2 481,00 грн.

Відповідно до положень абз.2 ч.3 ст.6 ЗУ №3674-VI, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачеві слід оплатити судовий збір за п`ять вимог немайнового характеру у розмірі 4962,00 грн. та подати суду оригінал квитанції про його сплату на рахунок КОАС.

Крім того, статтею 161 КАСУ встановлено вимоги до документів, що додаються до позовної заяви, та ч. 4 указаної статті зазначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 94 КАСУ зазначається, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Як вбачається із позовних вимог, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 25.05.202 №308 "Про застосування до працівників УПП у м.Києві дисциплінарних стягнень" в частині застосування до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування УПП у м. Києві ДПП гр. України ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в НПУ, однак оскаржуваний наказ до позовної заяви не додає.

Також, в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду та посилається на відкриття кримінального провадження 13.05.2022 стосовно вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262 КК України, а також перебування на стаціонарному лікуванні з травня 2022 року по час звернення до суду, як на підстави пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Перевіривши доводи клопотання та подані документи, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у його задоволенні з огляду на таке.

частиною п`ятою ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. За приписами ч.3 ст. 122 КАС України строк для звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом наведеної норми процесуального закону, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

За наведеним у п. 17 ч.1 ст. 17 КАС України визначенням, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Таке законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

В контексті наведеного суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач оспорює законність наказів ДПП від 11.03.2022 №159 та №602 о/с в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільненя зі служби в поліції, тобто, граничним строком звернення до суду для їх оскарження було 12.04.2022, а отже відкриття кримінального провадження 13.05.2022 стосовно вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262 КК України, а також перебування ним на стаціонарному лікуванні з травня 2022 року не могли бути об`єктивними причинами, які стали на заваді вчасного звернення позивача до суду з даним позовом, в силу відсутності їх існування у встановлений законом строк звернення до суду (до 12.04.2022).

Окрім того, як зазначає сам позивач, обставини, на які він посилається як на підставу пропуску строку звернення до суду з даним позовом, припинили своє існування 01.06.2022 (кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000075 від 13.05.2022, за обвинувачення позивача у вчиненні кримінального правопорушення завершено у зв`язку із затвердженням вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 01.06.2022 угоди про визнання винуватості від 16.05.2022) та 25.05.2022 (дата виписки зі стаціонарного лікування згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого 3791). Консультаційний висновок спеціаліста, датований 18.11.2022 не містить інформації про стаціонарне лікування позивача до часу звернення до суду з даним позовом (13.12.2022). Так само, перебування на стаціонарному лікуванні не підтверджують додані до позовної заяви інформаційні довідки від 28.06.2022, 06.07.2022, 17.05.2022, 15.06.2022, 15.06.2022, 20.06.2022, 07.07.2022, 22.07.2022, оскільки засвідчують лише факти тимчасової непрацездатності позивача у вказані дні.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку, - ч.1 ст.123 КАС України.

Отже, позивачу необхідно надати суду доказово підтверджену заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду для вирішення питання можливості відкриття провадження за поданою позовною заявою.

Також позивачем в прохальній частині позову заявлено клопотання про витребування судом доказів, а саме копії наказу ДПП від 11.03.2022 №159 "Про застосування до працівників управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції дисциплінарних стягнень" та від 13.05.2022 №785 о/с "По особовому складу".

Дослідивши подане клопотання, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, з огляду на таке:

за загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення і виключення. Відповідно до п.5-6 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві, поміж іншого, зазначаються докази, які підтверджують кожну обставини заявленого позову.

Механізм та порядок витребування доказів у справі визначено ст.80 КАС України. Так, положеннями вказаної статті передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надання доказів вправі подати клопотання про їх витребування судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

У клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується; 2)обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3)підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Заявлене позивачем клопотання про витребування доказівтакож не відповідає вимогам, встановленим у статті 80 КАС України; позивач не наводить обставин, які унеможливлюють самостійне надання витребовуваних доказів. Посилання ж на те, що документи знаходяться у відповідача, не є безумовною підставою для витребування таких доказів судом, оскільки відмова відповідача у добровільному наданні таких документів відсутня.

У зв`язку з чим, суд доходить висновку, що заявником не було вжито належних заходів для самостійного одержання доказів у справі, а заявлене клопотання про витребування таких документів судом є способом перекладання обов`язків учасника справи на суд.

Витребування доказів є правом, а не обов`язком суду і реалізація цього права поставлена в пряму залежність від того наскільки сумлінно учасник справи використав надані йому процесуальні можливості для самостійного їх одержання.

Суд акцентує увагу, що заявник не позбавлений права самостійного забезпечення доказів, в тому числі, і шляхом реалізації свого права на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з чим суд зазначає, що в Україні діє адвокатура, яка забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі громадянам, в тому числі і на безоплатній основі, в результаті надання такої допомоги позивач може отримати необхідну інформацію (документи) на адвокатський запит.

Частиною 1 ст. 169 КАСУ передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. При цьому, залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного КАСУ.

З огляду на те, що матеріали позовної заяви оформлені не належним чином, чого вимагає Кодекс адміністративного судочинства України, суддя визнав за необхідне залишити позовну заяву без руху.

Керуючись ст.ст. 122, 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

у задовленні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів судом, - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби та поновлення на посаді, - залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Копію ухвали надіслати (вручити) позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Брагіна О.Є.