Справа № 420/14990/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/14990/22
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
рішення суду першої інстанції прийнято
у м.Одеса, 16 січня 2023 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова відповідача у виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком є протиправною та порушує права позивача, оскільки він є інвалідом внаслідок війни 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни, зокрема на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, що передбачено ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 27.02.2020р. у справі №1-247/2018 (3393/18). Однак, відповідачем у 2022 році протиправно на підставі Постанови №540 «Про Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», виплачено позивачу таку допомогу у меншому розмірі, а саме - 3906,00грн., тобто, у розмірі, що не відповідає приписам ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано на вказане судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалити нове про задоволення його позову у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги позивач, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020р. №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18) та правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 29.09.2020р. у зразковій справі № 440/2722/20 зазначає, що у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 справі 1-247/2018(3393/18) та визнанням таким, що не відповідає Конституції У країн (є неконституційним), окремого положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачала, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансова ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, стаття 13 цього Закону діяла та мала застосовуватись у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війні гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р., що передбачала розмір разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю ІІ групи 8 міняльних пенсій за віком. Незважаючи на це, як далі вказує апелянт, у 2022 році КМ України було прийнято Постанову №540 від 07.05.2020р., відповідно до якої знову зменшено розмір виплати такої допомоги інвалідам ІІ групи до розміру 3906,00 грн. Не зважаючи на це, на думку апелянта, виплата йому разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році мала бути здійснена у розмірі саме передбаченому Законом, а не постановою КМУ №540, яка в свою чергу не містить жодних приписів щодо обмеження в умовах воєнного або надзвичайного стану права соціального захисту осіб. Також, апелянт звертає увагу у апеляційній скарзі й на те, що самою Постановою №540 визначено, що виплата щорічної разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснюється у 2022 році розмірах не менше ніж у 2021р., який відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4286/22 для позивача становив вісім мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області як отримувач щорічної разової допомоги до 5 травня.

У 2022 році ОСОБА_1 отримав одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 3906,00 грн.

ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нарахування та виплати щорічної разової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи у 2022 році в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком на підставі статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням раніше виплачених сум.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відповідь на вказане звернення листом повідомило ОСОБА_1 , що в 2022 році була виплачена допомога до 5-го травня в розмірі 3906,00 грн., яка передбачена чинним законодавством.

Не погодившись із сумою нарахованої та виплаченої допомоги до 5 травня у 2022 році, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, враховувавши положення ч.2 ст. 20 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», ч.7 ст.20 та абз.3 пп.2 п.2 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня має здійснюватися у розмірах, визначених у додатку до Порядку, затвердженого Постановою КМ України №540, на підставі чого дійшов висновку про правомірність здійснення відповідачем виплати позивачу разової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІ групи до 5 травня у 2022році відповідно до постанови КМ України від 07.05.2022р. №540 у розмірі 3906,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції у межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовий статус ветеранів війни визначає та створення належних умов для їх життєзабезпечення забезпечує Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII).

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлено у ст. 13 Закону № 3551-XII).

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону № 3551-XII (в редакції Закону України від 25.12.1998 № 367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: ... інвалідам ІІ групи - вісім мінімальних пенсій за віком.

У подальшому, як вірно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, до наведеної вище норми у різні періоди ( зокрема згідно пп."б" п. 1 п.20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року), а також Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року), було внесено зміни, з урахуванням яких, щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року.

Також, Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, починаючи з 27.02.2020, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 у справі 1-247/2018(3393/18), разова грошова допомога до 5 травня підлягала нарахуванню та виплаті у розмірі, визначеному ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам ІІ групи - восьми мінімальних пенсій за віком".

Водночас, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" Кабінетом Міністрів України кожного бюджетного року приймалися відповідні постанови.

Зокрема, у 2022 році Кабінет Міністрів України на виконання абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України прийнято Постанову № 540 від 07.05.2022, якою в тому числі затверджено Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань (далі - Порядок №540).

Апелянт у своїй скарзі вірно зазначає, що згідно з пп. 1, 2 п. 2 Постанови № 540, виплату щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань" здійснювати у 2022 році у розмірах не менше, ніж у 2021 році.

Виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється: органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 року, шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій; структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - особам, які не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України, як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 року, шляхом перерахування коштів на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби, а особам, які не є військовослужбовцями, поліцейськими, особами начальницького та рядового складу, - на поточні рахунки таких осіб в уповноважених банках, тощо.

При цьому, в контексті надання оцінки доводам щодо необґрунтованого зменшення суми виплати у 2022 році допомоги позивачу як особі з інвалідністю ІІ групи до 5 травня, апеляційний суд звертає увагу, що приписами Постанови №540 також передбачено, що виплата грошової допомоги здійснюється у розмірах згідно з додатком.

Так, згідно додатку до Порядку використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого Постановою №540, разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році виплачується в таких розмірах:

- особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: ... II групи -3906 гривень.

Тобто, час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли і Закон № 3551-XII і Постанова №540, та за загальним правилом, виходячи із визначених у ч. 4 ст. 7 КАС України засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги слід було б застосовувати Закон № 3551-XII, оскільки він має вищу юридичну силу.

Між тим, таку допомогу позивачу було виплачено у розмірі 3906,00 грн., який відповідає Закону №3551-ХІІ у редакції Закону №367-XIV від 25.12.1998.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 (затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX), від 18.04.2022 № 2593/2022 (затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, від 17.05.2022 № 341/2022 (затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, від 12.08.2022 № 573/2022 (затверджений Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, та діяв на момент виплати позивачу грошової допомоги до 5 травня у 2022 році як особі з інвалідністю ІІ групи.

Також, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023р. №58/2023, затвердженого Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Отже, воєнний стан в Україні досі триває.

При цьому, відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VІІІ (далі - Закон №389-VІІІ) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Колегія суддів також звертає увагу, що згідно пп. 2 п. 4 вказаного вище Указу Президента України №64/2022, Кабінету Міністрів України постановлено було невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Поряд із тим, правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені Бюджетним кодексом України.

Як визначено ч. 7 ст. 20 Бюджетного кодексу України, за бюджетними програмами, здійснення заходів за якими потребує нормативно-правового визначення механізму використання бюджетних коштів, головні розпорядники коштів державного бюджету розробляють проекти порядків використання коштів державного бюджету (в тому числі за бюджетними програмами, вперше визначеними законом про Державний бюджет України) та забезпечують їх затвердження протягом 30 днів з дня набрання чинності законом про Державний бюджет України. За рішенням Кабінету Міністрів України (у формі протокольного рішення) порядки використання коштів державного бюджету затверджуються Кабінетом Міністрів України або головним розпорядником коштів державного бюджету за погодженням з Міністерством фінансів України. Про затвердження таких порядків інформується Комітет Верховної Ради України з питань бюджету.

Згідно з абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Тобто, законодавець, зважаючи на введення в Україні воєнного стану, абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України наділив Кабінет Міністрів України повноваженнями щодо прийняття рішень в умовах воєнного стану стосовно порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Згідно з преамбулою Постанови № 540, остання прийнята Кабінетом Міністрів України відповідно до ч. 7 ст. 20, абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України.

Таким чином, Постанова № 540, якою передбачено менший розмір одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році, ніж у Законі № 3551-ХІІ, прийнята Кабінетом Міністрів в умовах воєнного стану та в межах повноважень, передбачених абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України.

Судова колегія також вважає за доцільне звернути увагу на рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 № 20-рп/2008 (пункт 5), від 26.12.2011 № 20-рп/2011 (пункт 2.1), від 25.01.2012 № 3-рп/2012, від 22.05.2018 № 5-р/2018, у яких сформовано висновки з приводу запровадження, шляхом прийняття законів, нових механізмів перерозподілу Державного бюджету України та використання бюджету Пенсійного фонду України у соціальній сфері, спрямованих на досягнення розумного балансу між інтересами окремих осіб, суспільства та держави.

Так, зокрема, у Рішенні "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VІІІ Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції у своєму рішенні вірно вказав, що держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. Тобто у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Проте держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб, яка безпосередньо пов`язана з обов`язком держави за будь-яких обставин забезпечувати достатні умови життя, сумісні з людською гідністю. Одним з основних принципів, який застосовується державою для реалізації конституційного права на соціальний захист є принцип збалансованості та пропорційності між фінансовими можливостями держави, які визначаються, передусім, внутрішнім законодавством держави, що враховує, зокрема, зовнішньо та внутрішньо економічні і політичні чинники.

Крім того, в силу приписів ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону №389-VІІІ правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені ч.2 ст.64 Конституції України.

Згідно вимог закріплених у ч.2 ст. 64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Отже, правовідносини щодо соціального захисту громадян регулюються статтею 46 Конституції України, яка у наведених вище положеннях частини другої ст. 64 Основного Закону відсутня.

З наведеного слідує, що в умовах воєнного стану законодавець на конституційному рівні допустив можливість обмеження соціальних прав громадян, про що ґрунтовно зазначав у своєму рішенні суд першої інстанції.

Відтак, враховуючи положення статті 64 Конституції України, частини другої статті 20 Закону № 389-VІІІ, частини сьомої статті 20 та абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, колегія суддів приходить до переконання, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня має здійснюватися у розмірах, визначених в додатку до Порядку, затвердженого Постановою № 540.

В контексті надання оцінки доводам скаржника апеляційний суд враховує також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.12.2022р. у справі № 580/2869/22 в яких констатував, що права позивача, як особи з інвалідністю внаслідок війни, на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, встановленому у ст. 13 Закону № 3551-XII, підпадає під гарантії, передбачені статтею 46 Конституції України, які відповідно до ст. 64 Конституції України можуть бути тимчасово обмежені в умовах воєнного або надзвичайного стану.

З огляду на запровадження в Україні воєнного стану та для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації, виходячи з наявних/обмежених фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, прийняттям Кабінетом Міністрів України рішення щодо тимчасового порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, що стосується разової (несистематичної, додаткової до пенсії та інших видів соціальних виплат) грошової допомоги від держави, ніяким чином не може розцінюватися, як звуження права на соціальний захист, таке рішення покликане, передусім, фінансово забезпечити заходи правового режиму воєнного стану в Україні та заходи загальної мобілізації.

Отже, враховуючи введення в Україні воєнного стану, положення ст. 64 Конституції України, ч. 2 ст. 20 Закону № 389-VІІІ, ч. 7 ст. 20 та абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня має здійснюватися у розмірах, визначених в додатку до Порядку, затвердженого Постановою № 540.

Наведене вище у сукупності спростовує доводи апеляційної скарги про неправомірну виплату грошової допомоги до 5 травня у 2022 році у розмірах згідно з Постановою №540, а також свідчить про необґрунтованість посилання скаржника на відсутність у самій Постанові №540 норм про будь-які обмеження прав (зокрема гарантованих ст. 46 Конституції).

Доводи скаржника з посиланням на усталену судову практики адміністративних судів щодо такої категорії спорів стосовно допомоги за 2020 та 2021 роки та рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, а також висновки Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки після прийняття вказаних судових актів відбулася зміна законодавства у частині врегулювання виплати щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня, а також суттєво змінилися обставини - Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і на час вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам ст. 242 КАС України.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно здійснено виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2022р. №540 у розмірі 3906,00 грн., отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів підтверджує, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі №420/14990/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Бітов А.І. Градовський Ю.М.