Справа № 580/5639/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5639/21 Суддя першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року Головне управління ДПС у Черкаській області (далі - Позивач, ГУ ДПС у Черкаській області) звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 132 746,96 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що за Відповідачем обліковується податковий борг з єдиного податку в сумі 132 746,96 грн, а податкові повідомлення-рішення і податкова вимога направлялися на адресу ФОП ОСОБА_1 в установлені Податковим кодексом України порядок і спосіб.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом безпідставно не надано оцінку правомірності податкових повідомлень-рішень, на підставі яких Позивачем заявлено вимоги про стягнення податкового боргу. Наголошує, що ФОП ОСОБА_1 не отримувала податкову вимогу, у повідомленні про вручення цієї вимоги міститься не підпис Відповідача, а Позивачем не надано опис вкладення до такого повідомлення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 15.11.2021.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021 задоволено клопотання ФОП ОСОБА_1 та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №580/8818/21.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023 поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення Позивача до суду із цим позовом у Відповідача існувала несплачена податкова заборгованість в сумі 132 746,96 грн за узгодженими податковими зобов`язаннями згідно податкових повідомлень-рішень № від 07.09.2018 (а.с. 15); № від 07.09.2018 (а.с. 16); № від 07.09.2018 (а.с. 17); № від 07.09.2018 (а.с. 18); № від 07.09.2018 (а.с. 19); № від 07.09.2018 (а.с. 20); № від 06.11.2018 (а.с. 25); № від 06.11.2018 (а.с. 24), №20 від 01.04.2020 (а.с. 29), №20 від 27.04.2020 (а.с. 30).

Крім того, судом першої інстанції також встановлено, податкову вимогу форми «Ф» від 31.10.2018 №60472-17 надіслано ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який остання отримала 16.11.2018 (а.с. 11).

Відтак, на переконання Черкаського окружного адміністративного суду, з огляду на те, що сума податкового боргу підтверджена матеріалами справи, а процедура звернення до суду із позовом про стягнення податкової заборгованості була дотримана, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. п. 95.1 - 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Приписи абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України визначають, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

При цьому, за правилами п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Крім того, згідно абз. 3 п. 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

Матеріали справи свідчать, що і податкові повідомлення-рішення, і податкова вимога від 31.10.2018 №60472-17 направлені контролюючим органом на податкову адресу платника податків рекомендованими листами з повідомленнями про вручення та отримані останнім.

Аргументи апеляційної скарги про те, що у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №135 міститься не підпис Відповідача, а Позивачем не надано опис вкладення у лист, що ставить під сумнів отримання ФОП ОСОБА_1 вимоги від 31.10.2018 №60472-17, судова колегія вважає необґрунтованими.

Аналіз норм ст. 42 ПК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), свідчить, що дотримання визначеного у цій статті порядку вручення платнику податку податкової вимоги передбачає, зокрема, її направлення за місцезнаходженням платника податку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, не визначаючи вимог щодо направлення такої вимоги з описом вкладення рекомендованого відправлення. При цьому обов`язок щодо належного направлення податкової вимоги вважається виконаним контролюючим органом за умови підтвердження направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення безвідносно до його отримання платником податку.

Указана позиція відповідає висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах від 02.12.2020 у справі №160/2705/19 та від 23.12.2021 у справі № 160/4774/20.

Крім того, зміст рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №135 (а.с. 11) дає підстави стверджувати, що податкову вимогу форми «Ф» від 31.10.2018 №60472-17 ФОП ОСОБА_1 отримала особисто 16.11.2018, про що свідчать відповідні відмітки у полях «вручено» та «особисто» і це засвідчено підписом працівника поштового зв`язку. У свою чергу, заперечуючи проти того, що проставлений на цьому рекомендованому повідомленні підпис не належить Відповідачу, останній не надає жодних належних і допустимих доказів, які б ці обставини підтверджували.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить про правильність твердження суду першої інстанції про дотримання Позивачем алгоритму дій, що передують зверненню з позовом про стягнення податкового боргу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом позову про стягнення податкового боргу, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у відповідній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16, від 12.07.2022 у справі № 160/7345/20.

Відтак позиція Апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно не надав оцінку правомірності податкових повідомлень-рішень, на підставі яких у Відповідача виник податковий борг, що є предметом стягнення у цій справі, є помилковою.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При цьому в силу положень пп. 60.1.4 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі. У такому випадку податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду (п. 60.5 ст. 60 ПК України).

Матеріали справи свідчать, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 у справі №580/8818/21, яке набрало законної сили 15.02.2022, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 07.09.2018 №001304057, №7, №, №, №, № та від 06.11.2018 №, №.

Крім того, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 у справі №580/9912/21, яке набрало законної сили 11.03.2022, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 01.04.2020 №20 та від 27.04.2020 №20.

Таким чином, на момент перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного у цій справі рішення суду першої інстанції правові підстави для стягнення податкового боргу з ФОП ОСОБА_1 відсутні, оскільки податкові усі повідомлення-рішення, якими до Відповідача застосовані штрафні санкції на загальну суму 132 746,96 грн, скасовані.

Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Об`єктивна неможливість подання вказаних доказів, на переконання судової колегії, зумовлена тим, що під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 були оскаржено до суду рішення суб`єкта владних повноважень, покладені в основу звернення ГУ ДПС у Черкаській області із цим позовом.

Викладені обставини з урахуванням положень ст. 308 КАС України дають підстави стверджувати про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з урахуванням встановлених у ході апеляційного перегляду цієї справи обставин.

Аналогічна позиція щодо застосування положень ч. 4 ст. 308 КАС України у випадку скасування на етапі апеляційного перегляду судового рішення про стягнення з платника податків податкового боргу у зв`язку із скасуванням актів, що стали підставою для звернення контролюючого органу до суду із таким позовом, викладена у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №300/1309/19.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд першої інстанції прийняв рішення із дотриманням норм матеріального і процесуального права з урахуванням обставин, що мали місце станом на 28.09.2021. Водночас, з огляду на подання Відповідачем нових доказів, які останній об`єктивно не мав можливості подати до моменту прийняття рішення, судова колегія приходить до висновку, що станом на час апеляційного перегляду відсутні правові підстави для стягнення з платника податків податкового боргу в сумі 132 746,96 грн, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблені висновки, що не відповідають обставинам справи з урахування нових доказів у ній. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 12 квітня 2023 року.