Справа № 541/353/23
Суддя: Шатілова Л. Г.
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/353/23
Номер провадження 2-а/541/11/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 квітня 2023 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., за участі секретаря судового засідання Гуриної В.М., представника позивача адвоката Яковенка Г.М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миргород справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Поліцейського сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП Поповича В`ячеслава Івановича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ :

03.02.2023 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з зазначеним позовом звернувся ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог вказав, що 26 січня 2023 року ним було отримано направлений на адресу його проживання рекомендований лист (трекінг 407) на ім`я ОСОБА_2 , в якому знаходилась постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БАД № 658034 від 20.01.2023 р. яка була винесена Відповідачем № 1. Згідно якої його було визнано винним у скоєнні адміністративних проступків, передбачених ч 2 ст. 122 та ч 1,2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення в розмірі 3400 грн., хоча має накладатися у відповідному розмірі від неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

З даною постановою він категорично не згоден посилаючись на те, що правил дорожнього руху не порушував, фактично самого розгляду справи з дотриманням вимог ст. 245-249, 251, 268, 252, 271 КУпАП не було, а відбулось механічне винесення постанови, без всебічного розгляду, при винесенні постанови було грубо порушено закріплене ст. 59 Конституції України та ст. 271 КУпАП його право на захист.

19 січня 2023 року ним, на вимогу патрульних поліцейських, було надано для перевірки посвідчення водія. Один із поліцейських повідомив, що нібито у їхньому планшеті відсутні відомості, щодо наявності у нього права на керування транспортними засобами категорії «В» і що його посвідчення водія підроблене в частині наявності штампу категорії «В» , з чим він категорично не погодився, оскільки у встановленому законом порядку здавав відповідні іспити у МРЕО де йому і робилась відповідна відмітка у водійському посвідчені. Зазначив також, що ним заперечувалось скоєння інкримінованих порушень, було заявлено усне клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату за участю його адвоката. На що йому було повідомлено про очікування відповідного повідомлення.

Просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №658034 від 20.01.2023 року.

В судовому засіданні представник позивача- адвокат Яковенко Г.М. позовну заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав , вказаних у позовній заяві.

Відповідач - поліцейський сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП Попович В.І. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, суду пояснив, що постанова була складена у відповідності до вимог закону і на законних підставах, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 14.04.2023 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності та долучити до матеріалів справи інформацію про те, що ОСОБА_2 видавалось посвідчення водія з відриттям категорії «С».

Представник відповідача ГУНП в Полтавській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Миргородський РВП ГУНП в Полтавській області направило на адресу суду відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції на якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та копію адміністративної постанови.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови серії БАД № 658034 від 20.01.2023, 19.01.2023 о 23 годині 53 хв. в м.Миргород по вул. Данила Апостола водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, а саме повороту, не надав сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку та не мав поліса обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.9.2 б; 2.1 г ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та не мав права керування транспортним засобом не маючи категорії «В», чим порушив п.п.2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

За вказане правопорушення на позивача ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн.

Згідно Інформаційного листа Територіального сервісного центру МВС №5344 від 21.02.2023 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.06.1994 Миргородським ВРЕР УДАІ в Полтавській області з відкриттям категорії «С».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою забезпечення права на захист та запобіганню безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ч.5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п.9.2 б ПДР України Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно п.2.1 а ПДР України Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.2.1 г ПДР України Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки, зокрема не пред`явив посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 2.4. Правил дорожнього руху передбачає, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. Правил дорожнього руху. У п. 2.1. (а) зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; 2.1. (б) реєстраційний документ на транспортний засіб; 2.1. (г) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2.4. (а) ПДР закріплено, що на вимогу поліцейського водій повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Вказані нормативно-правові акти були проаналізовані Вищим адміністративним судом України при розгляді касаційної скарги по справі К/800/9435/17 (К/800/13010/17) та зроблено наступний правовий висновок, який полягає в тому, що на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а не виконання свого обов`язку та не пред`явлення для перевірки вищевказаних документів, вказує на правомірність винесеної постанови інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки подальше не виконання вимоги інспектора патрульної поліції щодо пред`явлення вищевказаних документів не виключає адміністративну відповідальність за дії позивача, якими він вже вчинив склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (ухвала Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2017 року).

Аналогічна позиція щодо обов`язку пред`явлення особою на вимогу працівників поліції чинного полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року № 675/1207/17.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Крім того, згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ст. 7 Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 справа №П/811/76/17. Також аналогічна думка була висловлена Другим апеляційним адміністративним судом в своїх постановах від 12.10.2022(справа532/2155/21), 27.02.2023 (справа525/634/22).

Як встановлено під час судового розгляду 20.01.2023 позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст.122, ч.1,2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 3400 грн, внаслідок порушення ним вимог п.п. 2.3 «в», 2.1 «а», 31.4.5 «г», 31.4.7 «є» Правил дорожнього руху України.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем надано DVD диск з відеозаписом з портативного відеореєстратора працівника СРПП, який здійснювався під час спілкування з ОСОБА_2 та відомості інформацію з Територіального сервісного центру МВС №5344 від 21.02.2023 року про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.06.1994 Миргородським ВРЕР УДАІ в Полтавській області з відкриттям категорії «С».

Під час огляду змісту оптичного диску, судом встановлено, що на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Таким чином, наданий суду відеозапис взагалі не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Крім того, суд також не бере до уваги довідку з територіального центу яка надавалася відповідачем, оскільки з даної довідки не встановлено, що водію ОСОБА_2 видавалось або не видавалось водійське посвідчення з відкритою категорією «В».

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України, а відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч.1,2 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана позивачем постанова серії БАД №658034 від 20.01.2023, підлягає скасуванню.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, суд дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.23 «Про Національну поліцію», ст.14 Закону України «Про дорожній рух», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст. 7, 9, 245, 247, 248,251, 252, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 20, 72, 73, 74, 99, 242, 295-297, 322 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до Поліцейського сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП Поповича В`ячеслава Івановича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 658034 від 20.01.2023, винесену поліцейським СРПП Миргородського РВП старшим лейтенантом поліції Попович В`ячеславом Івановичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч.1,2 ст. 126 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Поліцейський сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Попович В`ячеслав Іванович, адреса: м.Миргород, Полтавська область, вул. Я.Усика, 34.

Головне Управління національної поліції в Полтавській області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 83, м. Полтава, Полтавська область, .

Суддя: Л. Г. Шатілова