Справа № 320/6277/23
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
11 квітня 2023 року Київ № 320/6277/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву адвоката Сиротенка Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування окремих пунктів наказу,

в с т а н о в и в:
адвокат Сиротенко О.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів 3, 4, 6 наказу №801 від 30.06.2022 в частині притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності та стягнення грошових сум у розмірі 773752,26 грн., 13025,60 грн., грошових сум солідарно у розмірі 108059,60 грн., 283275,00 грн. та 6775,50 грн.; проведення стягнення коштів за втрачене майно щомісяця із грошового забезпечення у розмірі, визначеному ст. 13 ЗУ "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Вказана позовна заява зареєстрована у комп`ютерній програмі "ДСС" КОАС 17.03.2023 та передана на розгляд судді ОСОБА_2 10.04.2023, що підтверджується актом ВДЗК КОАС від тієї ж дати.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, в межах ст.171 КАС України, на предмет дотримання вимог ст.ст. 160-161 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху із наданням позивачу десятиденного строку для усунення недоліків шляхом подання позову в оновленій редакції із власним підписом позивача та зазначенням у ньому:

засобів зв`язку та адреси електронної пошти відповідача. При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача про його необізнаність з приводу засобів зв`язку військової частини, оскільки суду не надано документального підтверження факту неможливості отримання такої інформації позивачем у встановленому законом порядку, до того ж це є виключним обов`язком заявника; РНОКПП представника позивача; офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти позивача; ціни позову; надання доказів прийняття позивача на військову службу; виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги з посиланням на докази, якими ці обставини підтвердженні, зокрема, але не виключно, документального підтвердження прийняття та проходження військової служби позивачем у в/ч НОМЕР_1 ; представлення суду послужного списку позивача; умови та підстави призначення ОСОБА_1 відповідальним за облік і збереження озброєння, боєприпасів та спеціальних засобів, які зберігаються у відповідача; обставин укладання договору про матеріальну відповідальність позивача та подання суду копій такого договору; зазначення кількості та стану матеріальних технічних засобів відповідача на день прийняття їх в управління та зберігання заявником з посиланням на доказ, яким було встановлено кількість матеріальних ресурсів; обгрунтування порушення прав, свобод та інтересів позивача із розкриттям змісту порушених прав; оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за вимогу майнового характеру; подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на докази, якими підтверджена поважність причин пропуску такого строку.

Ухвалюючи рішення про залишення позову без руху, суд урахував наступне:

при зверненні до суду заявником було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.132 КАС).

Положеннями абз. 1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою ст.4 Закону №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У контексті вказаної норми ціною позову є грошовий вираз майнових вимог позивача. Суд звертає увагу позивача на те, що майновими вимогами є будь-які вимоги суб`єктів права, що пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням, обміном, розподілом майна, у тому числі нерухомими та рухомими речами, грошовими коштами тощо. Рішення суб`єкта владних повноважень, яким визначено грошове зобов`язання, а саме, суму адміністративно-господарських, штрафних санкцій, коригування митної вартості, тощо, та на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, породжує підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи, а відтак, вимога про визнання протиправним та/або скасування такого рішення носить майновий характер.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить про скасування пунктів 3, 4, 6 наказу №801 від 30.06.2022 в частині притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності та стягнення грошових сум у розмірі 773752,26 грн., 13025,60 грн., грошових сум солідарно у розмірі 108059,60 грн., 283275,00 грн. та 6775,50 грн., тобто така вимага має майновий характер.

Пунктом 3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлено ставку судового збору за подання до суду адміністративного позову фізичною особою з вимогами майнового характеру у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня 2023 року, становить 2684,00 гривень.

Таким чином, позивачеві слід оплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, а перебіг строку звернення до суду пов`язує із моментом отримання витребовуваних документів на адвокатський запит його предстаника 17.09.2022.

Перевіривши доводи клопотання та подані документи, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у його задоволенні з огляду на таке.

проходження військової служби врегульоване спеціальними законами - Законом України від 24 березня 1999 року № 548 "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ) та Законом України від 24 березня 1999 року № 551 "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут).

За приписами ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарні стягнень, порядок накладення та оскарження таких стягнень регламентовано Дисциплінарним статутом.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення (стаття 45 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 88 Дисциплінарного статуту військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Частиною п`ятою ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Таким чином, отримання позивачем витребовуваних документів на адвокатський запит 17.09.2022 не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення з даним позовом 17.03.2023, тобто зі сплином шести місяців з моменту, яким позивач пов`язує початок перебігу такого строку.

Разом з цим, за приписами ч.3 ст. 122 КАС України строк для звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом наведеної норми процесуального закону, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

За наведеним у п. 17 ч.1 ст. 17 КАС України визначенням, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Таке законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

В контексті наведеного суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, спірний наказ відповідача від 30.06.2022 № 801 виданий на підставі акту службового розслідування, з якого, у свою чергу, вбачається, що ОСОБА_3 був обізнаний про проведення службового розслідування, оскільки надавав пояснення щодо подій перевірки наявності зброї.

Крім того, в матеріалах позовної заяви міститься адвокатський запит №5 від 15.08.2022, яким представник позивача витребовував матеріали службового розслідування та оскаржуваний наказ, тобто, принаймні на час подання відповідного адвокатського запиту позивач був обізнаний про існування наказу відповідача від 30.06.2022 № 801.

Відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Кожний військовослужбовець один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомитися із своєю службовою карткою й розписатися про це. У разі переведення військовослужбовця службова картка пересилається до нового місця служби (стаття 109 Дисциплінарного статуту).

Виходячи з наведеного, обов`язок ознайомлення з усними та письмовими наказами командування внаслідок специфіки проходження військової служби покладений саме на військовослужбовця.
Таким чином, враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку, - ч.1 ст.123 КАС України.

Отже, позивачу необхідно надати суду доказово підтверджену заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду для вирішення питання можливості відкриття провадження за поданою позовною заявою.

Крім того, ч. 1 ст. 161 КАСУ визначено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Поміж іншого, відповідно до ч. 4, 5 ст. 94 КАСУ копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому, порядок засвідчення копії документів визначений пунктом 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2020, затвердженого наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01.07.2020 № 144 з 2021-09-01). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Разом з тим, заявником недотримані вимоги ст. 94, 161 КАС України, оскільки в якості «доказів» заявником додано ксерокопії документів, які не містять належних відміток про засвідчення копій, передбачених п. 5.26 ДСТУ 4163-2020, а саме: дати засвідчення копії.

Частиною 1 ст. 169 КАСУ передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. При цьому, залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного КАСУ.

З огляду на те, що матеріали позовної заяви оформлені не належним чином, чого вимагає Кодекс адміністративного судочинства України, суддя визнав за необхідне залишити позовну заяву без руху.

Керуючись ст.ст. 122, 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:
у задоволенні клопотання адвоката Сиротенка Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

Позовну заяву адвоката Сиротенка Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування окремих пунктів наказу, - залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Копію ухвали надіслати (вручити) позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Брагіна О.Є.