Справа № 160/813/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2023 року Справа № 160/813/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/813/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
16.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування тане виплати не в повному обсязі стрілку 2 відділення 1 взводу 1 роти 231 батальйону 128 бригади військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 грошового забезпечення та збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за жовтень місяць 2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та збільшену додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень за жовтень місяць 2022 року.
Ухвалою суду від 19.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, в порядку положень ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 19.01.2023 року витребувано у позивача додаткові докази по справі, зокрема:
- відомості/інформацію про те, що чи брав позивач участь у жовтні місяці 2022 року безпосередньо участь у бойових діях або здійснював заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у цей період здійснення зазначених заходів.
Також витребувано у Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії таких документів, зокрема:
- відомості щодо проходження позивачем військової служби (накази, довідки, тощо);
- відомості щодо здійснення виплати відповідачем позивачу у жовтні 2022 року грошового забезпечення (довідки, розрахунки, тощо);
- відомості/інформацію про те, що чи брав позивач участь у жовтні місяці 2022 року безпосередньо участь у бойових діях або здійснював заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у цей період здійснення зазначених заходів та інші докази щодо суті спору.
Станом на 17.03.2023р. відповідачем суду відзив не надано. Витребувані судом докази по справі також не надані.
У зв`язку із наведеним, ухвалою суду від 17.03.2023 року продовжено Військовій частині НОМЕР_1 строк для надання суду відзиву на позовну заяву разом із доказами, що підтверджують заперечення проти позову до 17.04.2023 року включно.
23.03.2023 року позивачем подані письмові пояснення по справі.
29.03.2023 року відповідачем до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву позивача. Долучені витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
11.04.2023 року позивачем через підсистему Електронний суд долучені додаткові пояснення по справі. Надані додаткові докази.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 14.04.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу на посаді стрілок 2 відділення 1 взводу 1 роти 231 батальйону 128 бригади військової частини НОМЕР_1 .
Вказує, що за жовтень місяць 2022 року йому не було виплачено грошове забезпечення в повному обсязі, а також збільшена додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень, яка передбачена п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Враховуючи наведене, посилаючись на порушення його прав, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою, у якій просить суд, у тому числі зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення та збільшену додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень за жовтень місяць 2022 року.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив про те, що відносно позивача було проведено службове розслідування через порушення позивачем встановленого порядку несення військової служби, самовільного залишення місця служби та тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , неналежне виконання службових обов`язків, пов`язаних із самовільним залишенням військової частини.
Вказують, що проведене службове розслідування, за результатами якого було прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 року №778 "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності", оскаржені позивачем у передбаченому законом порядку не були та є чинними.
Таким чином, оскільки позивачем було вчинено у жовтні 2022 року порушення порядку несення військової служби, а саме самовільне залишення військової частини та місця служби, що серед іншого, має ознаки військового адміністративного правопорушення, на їх думку, позивача, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 №778 "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності" було обґрунтовано притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану, позбавлено щомісячної премії за жовтень 2022 року та не включено до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень або 100 000 гривень за жовтень 2022 року.
Таким чино, на їх думку, викладене свідчить, що позовні вимоги ОСОБА_1 , що заявлені ним у цій справі, є необгрунтованими та безпідставними, а наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 № 778 "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності" є правомірним, оскільки командир військової частини НОМЕР_1 діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб передбачений законодавством України.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач був призваний 27.02.2022 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 2 від 27.02.2022 року по загальній мобілізації осіб рядового та сержантського складу на підставі указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та №69/2022 та станом на жовтень 2022 року проходив військову службу за мобілізацією на посаді головного сержанта 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (відноситься до управління взводу), відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 133 від 08.07.2022 року.
Безпосереднім начальником позивача був лейтенант ОСОБА_2 , командир 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , призначений на вказану посаду, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №219 від 02.10.2022 року.
Відповідно до рапорту лейтенанта ОСОБА_3 , командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого в журналі реєстрації за №3184 від 29.10.2022 року, було виявлено факт самовільного залишення без зброї з 17.10.2022 року на 18.10.2022 року тимчасового місця дислокації 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_4 , головним сержантом 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
За вказаним фактом, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 715 від 30.10.2022 року "Про призначення службового розслідування" було призначено службове розслідування у ході якого встановлено та підтверджено факт самовільного залишення позивачем - молодшим сержантом ОСОБА_5 місця служби та тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 у період часу з 18.00 год. 17.10.2022 року до 10.00 год 18.10.2022 року, тобто відсутність на службі без поважних причин, а також порушення Позивачем вимог статей 11-14, 16, 17, 123-124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині порушення встановленого порядку несення військової служби, самовільного залишення місця служби та тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , неналежне виконання службових обов`язків, пов`язаних із самовільним залишенням військової частини.
Крім того, за результатами розслідування, посадовими особами відповідача, у діях позивача було виявлено ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статтею 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, що діяла станом на жовтень 2022 року), а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.
Встановлені та підтверджені обставини порушення військової дисципліни та виявлені ознаки вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення були зафіксовані в Акті службового розслідування №221 від 21.11.2022 року, який був затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_1 №778 від 21.11.2022 року "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності", відповідно до якого:
«за недотримання вимог статей 11-14, 16, 17, 123-124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині порушення встановленого порядку несення військової служби, самовільного залишення місця служби та тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , неналежне виконання службових обов`язків, пов`язаних із самовільним залишенням військової частини, було притягнуто Позивача - молодшого сержанта ОСОБА_6 , головного сержанта 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за жовтень 2022;
у зв`язку із самовільним залишенням військової частини в період з 18.00 годин 17.10.2022 до 10.00 годин 18.10.2022 року, відповідно до абзацу 1 пункту 5 розділу 16 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року за № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам» до пункту 9.4. Окремого доручення Міністра оборони України за вих. №912/з/29 від 23.06.2022, щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Позивача - молодшого сержанта ОСОБА_6 , головного сержанта 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , було позбавлено додаткової винагороди за жовтень 2022 та щомісячної премії за жовтень 2022;
поновлено виплату грошового забезпечення Позивачу - молодшому сержанту ОСОБА_7 , головному сержанту 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , з урахуванням встановленого періоду самовільного залишення військової частини та пункту З цього наказу, з 17.10.2022 року;
було підготовлено та направлено протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП відносно Позивача -молодшого сержанта ОСОБА_6 , головного сержанта 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ».
Встановлено, що позивачу, командуванням військової частини НОМЕР_1 було запропоновано ознайомитися із вищенаведеним наказом командира військової частини НОМЕР_1 №778 від 21.11.2022, проте позивач відмовився від ознайомлення, про що складено Акт про відмову з ознайомленням з наказом від 21.11.2022 року №778.
Встановлено, що у встановлений пунктом 4 розділу VI Порядку № 608 місячний термін, позивачем не було оскаржено наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності" від 21.11.2022 року №718 до вищестоящого командування -командира військової частини НОМЕР_2 , якій підпорядкована військова частина НОМЕР_1 або до суду.
Отже, наказ та матеріали службового розслідування, оскаржене у передбачений законом порядок - не були.
25 листопада 2022 року, у відповідності до матеріалів службового розслідування та положень Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 року № 329, командиром військової частини НОМЕР_1 було складено протокол серії та номеру НОМЕР_1 №25/1 від 25.11.2022 року про військове адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 172-11 Кодексу України про адміністративне правопорушення, при цьому позивач відмовився у присутності двох свідків від ознайомлення та підписання вказаного протоколу, що зафіксовано у встановленому порядку.
Вказаний протокол про військове адміністративне правопорушення відносно позивача та матеріали службового розслідування було направлено до розгляду супровідним листом за вих. №547/1 від 20.02.2023 року до Покровського районного суду Дніпропетровської області.
21.03.2023 року вищевказаний протокол та матеріали службового розслідування відносно позивача було отримано Покровським районним судом Дніпропетровської області та призначено склад суду.
Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 року, яка набрала законної сили, по справі № 189/1051/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, було закрито на підставі ст. 38 КУпАП.
Згідно вказаної постанови вбачається, що до Покровського районного суду Дніпропетровської області з ВЧ НОМЕР_1 надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його було вчинено в період часу з 18:00 години 17.10.2022 року до 10:00 години 18.10.2022 року.
У постанові також зазначено, що справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду 21.03.2023 року, тобто після закінчення строків для накладення адміністративного стягнення, в зв`язку із чим підлягає закриттю.
Враховуючи наведене, постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, було закрито на підставі ст. 38 КУпАП.
Позивач, не погодившись із діями Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому у повному обсязі грошового забезпечення та збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за жовтень місяць 2022 року, звернувся до суду із цією позовною заявою, у якій просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та збільшену додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень за жовтень місяць 2022 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Підстави припинення контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби наведені у статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та згідно з частиною 8 цієї статті однією з підстав звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії особливого періоду є позбавлення військового звання в дисциплінарному порядку (підпункт «в» пункту 1).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, за приписами ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Згідно з вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.
Згідно з приписами статті 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення:
г) попередження про неповну службову відповідність;
д) пониження в посаді;
е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь;
є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;
ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.
Статтею 67 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що командувач військ оперативного командування, командир корпусу щодо підлеглих прапорщиків (мічманів) користуються правом накладати дисциплінарні стягнення в повному обсязі цього Статуту.
Відповідно до статі 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
За правилами статті 49 цього Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
В основі поведінки військовослужбовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Пунктом 1 Постанови № 168 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до пункту 2 Постанови № 168 (у редакції, чинній протягом спірного періоду) порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Так, пунктом 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 (додаток 4) передбачено випадки, у яких військовослужбовців не включають до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень, зокрема, військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено таке порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира.
Враховуючи те, що позивача було притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, що також не спростовується позивачем, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
З аналізу наведених норм законодавства слід зазначити, що правила поведінки та обов`язки, покладені на військовослужбовців, зокрема, стосовно неухильного дотримання вимог Конституції України та Законів, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поширюються на військовослужбовця не лише під час несення ним служби, а й у вільний від несення служби час.
Згідно з матеріалами справи, підставою для покладення на позивача такої відповідальності стали обставини порушення ним службової дисципліни, а саме:
«за недотримання вимог статей 11-14, 16, 17, 123-124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині порушення встановленого порядку несення військової служби, самовільного залишення місця служби та тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , неналежне виконання службових обов`язків, пов`язаних із самовільним залишенням військової частини, було притягнуто Позивача - молодшого сержанта ОСОБА_6 , головного сержанта 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за жовтень 2022;
у зв`язку із самовільним залишенням військової частини в період з 18.00 годин 17.10.2022 до 10.00 годин 18.10.2022 року, відповідно до абзацу 1 пункту 5 розділу 16 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року за № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам» до пункту 9.4. Окремого доручення Міністра оборони України за вих. №912/з/29 від 23.06.2022, щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Позивача - молодшого сержанта ОСОБА_6 , головного сержанта 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , було позбавлено додаткової винагороди за жовтень 2022 та щомісячної премії за жовтень 2022».
При цьому, позивач в поданим ним позовній заяві не заперечував обставин, наведених у висновку службового розслідування, а посилався лише на неналежне позбавлення його грошової премії та додаткової винагороди.
Обставини проведення службового розслідування, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 № 778 "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності", тощо не були позивачем оскаржувані у передбачений законом спосіб.
Наразі наказ про результати службового розслідування є чинним і відповідно підлягає виконанню.
Таким чином, слід дійти висновку, що командир військової частини НОМЕР_1 діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб передбачений законодавством України.
Отже, враховуючи наведене, слід дійти висновку, що позивач фактично передчасно звернувся до суду із вимогами щодо визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі грошового забезпечення та збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за жовтень місяць 2022 року та з вимогами про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та збільшену додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень за жовтень місяць 2022 року, оскільки наразі протокол та матеріали службового розслідування, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 № 778 "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності відносно позивача, у передбачений законом спосіб позивачем не оскаржені, є чинними, тому підлягають виконанню.
Враховуючи наведене, оскільки результати службового розслідування здійснені відносно позивача та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 № 778 "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності" є чинними, не оскаржені та не скасовані у встановленому законом порядку, тому слід дійти до висновку, що відповідачем обґрунтовано, на підставі діючих наказів, позбавлено позивача щомісячної премії за жовтень 2022 року та не включено до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень або 100 000 гривень за жовтень 2022 року.
Суд зазначає, що постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 року по справі № 189/1051/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, було закрито на підставі ст. 38 КУпАП.
Вказана постанова суду від 21.03.2023 року набрала законної сили.
Відповідно до положень ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Між, тим слід вказати, що означена постанова суду від 21.03.2023 року та відповідно закриття провадження у справі не спростовує наведених вище судом висновків, зокрема про те, що результати службового розслідування здійснені відносно позивача та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 №778 "Про результати службового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності" є чинними, не оскаржені та не скасовані у встановленому законом порядку, та відповідно підлягають виконанню.
Слід зазначити, що згідно положень чинного законодавства, військовослужбовець повинен дотримуватись покладених на нього вимог, в тому числі етичного та морального змісту, як в робочий час, так і в час відпочинку, що передбачено вимогами Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та уникати вчинення дій, які б могли викликати негативну суспільну думку населення відносно підрозділів Національної гвардії України та спричинити суспільний резонанс.
Таким чином, враховуючи наведене вище, під час розгляду справи посилання позивача про протиправність та незаконність дій відповідача щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі грошового забезпечення та збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за жовтень місяць 2022 року не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи.
Враховуючи те, що протиправність дій відповідача в судовому порядку не знайшли свого підтвердження, а також те, що позивачем належним чином не доведені факт порушення його прав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Отже, враховуючи наведене вище, обставини у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, слід відмовити у повному обсязі.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється, згідно положень ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Судові витрати не розподіляти.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 14.04.2023 року.

Суддя В.В. Ільков