Справа № 520/10496/22
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 р. №520/10496/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

Визнати протиправною відмову Головного управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії у видачі направлення ОСОБА_1 на медико-соціальну експертну комісію та зобов`язати Головне управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії видати Соломенцеву Вячеславу Валентиновичу направлення на медико-соціальну експертну комісію.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що листом Головного управління МВС України в Харківській області за підписом заступника голови ліквідаційної комісії № 3401 вс/119-12/01-2022 від 24.11.2022 р. позивачу відмовлено у видачі відповідного направлення. Відмова відповідача у видачі направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) є протиправною, у зв?язку із чим відповідача має бути зобов?язано видати таке направлення судом. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується копією роздруківки з електронної пошти.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, зазначивши, що на даний час спірні відносини регулюються лише Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, якою затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, у якій чітко визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони. Порядок видачі направлення на медико-соціальну-експертну комісію (МСЕК) визначений в наказі Міністерства охорони здоров?я України від 14.02.2012 № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування». Направлення на МСЕК, за формою первинної облікової документації має № 088/0, яке відповідно до наказу МОЗ від 14.02.2012 № 110 заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров?я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію. Отже, позивачу необхідно звернутися до лікарсько-консультативної комісії лікувального профілактичного закладу охорони здоров?я для отримання направлення на МСЕК, за формою №088/о для проведення огляду медико-соціально-експертною комісією та прийняття останньою (МСЕК) рішення про наявність чи відсутність інвалідності.

Позивачем надано відповідь на відзив, та зазначено, що відповідачем не надано доказів того, що ГУ МВСУ в Харківській області - ліквідовано як юридичну особу, при цьому у відзиві зазначено вже про те, що ліквідація - це одна із форм припинення юридичної особи, та на теперішній час ГУ МВСУ в Харківській області не припинено, запис про припинення до ЄДР не внесено. Тобто, фактично відповідач сам визнав незаконним своє рішення щодо відмови у видачі направлення позивачу на МСЕК. По-друге, в контексті спірних правовідносин позивач звертався до відповідача, як до колишнього роботодавця, з яким позивач з 1992 р. по 16.02.2011 р. мав трудові правовідносини, з метою отримання направлення на МСЕК з метою проходження медико-соціальної експертизи та встановлення позивачу інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у зв?язку із отриманням захворювання, пов?язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках)), як то передбачено нормами чинного законодавства. Як було зазначено у позові, відповідно до свідоцтва про хворобу № 135 від 02.03.2011 р. військово-лікарською комісією УМВС України в Харківській області позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Крім того комісією встановлено, що захворювання, яке має позивач, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України (пункт 12 свідоцтва). Зазначені обставини не спростовані відповідачем.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Наказом по особовому складу № 22 о/с від 16.02.2011 р., з урахуванням наказу по особовому складу № 3 о/с від 15.03.2011 р. в часткову зміну пункту наказу, позивача було звільнено у запас Збройних сил за ст. 64 п. «Б» (через хворобу). Підстава: свідоцтво про хворобу № 135 від 02.03.2011 р.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 135 від 02.03.2011 р. військово-лікарською комісією УМВС України в Харківській області позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Листом Головного управління МВС України в Харківській області № 3401 вс/119-12/01-2022 від 24.11.2022 р. на звернення позивача від 17.11.2022 щодо надання направлення на медико-соціальну експертну комісію розглянуто, та позивача повідомлено про те, що 16.02.2011 позивача було звільнено з Головного управління МВС України в Харківській області, яке на підставі Закону України від 02.07.2015 № 580 VIІІ «Про Національну поліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України» ліквідовано. На теперішній час ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області діє в межах повноважень, визначених ст. 104 Цивільного кодексу України. Враховуючи викладене, ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області не наділена повноваженнями щодо направлення позивача для огляду медико-соціальною експертного комісію.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII (в редакції Закону України від 13.02.2015 №208-VIII, який набрав чинності 12.03.2015) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317.

Відповідно до п. 1-5 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. №1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.

МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.

Утворення, реорганізація та ліквідація Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, Кримської республіканської, обласних, центральних міських, міських, міжрайонних, районних медико-соціальних експертних комісій та призначення і звільнення їх керівників визначається Положенням про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ та Положенням про Кримський республіканський, обласний, Київський та Севастопольський міський центр (бюро) медико-соціальної експертизи, які затверджуються МОЗ.

При цьому, п. 3 Положення №1317 (редакція чинна станом на дату надання відповіді позивачу на його звернення) визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що видачу направлень на медико-соціальна експертизу здійснює, в тому числі, підприємство (роботодавець) на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проходження позивачем медичної (військово-лікарської) комісії встановлено, що його захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що відображено у свідоцтві про хворобу №135 від 02.03.2011 р. військово-лікарською комісією УМВС України в Харківській області.

Позивач, як колишній працівник відповідача, не може бути обмежений в соціальному захисті та реалізації права на проходження медико-соціальної експертизи на предмет встановлення інвалідності, якщо відповідне захворювання було отримано ним під час проходження служби, незалежно від факту його звільнення на момент звернення з відповідною заявою.

ГУ МВС в Харківській області перебуває в стадії ліквідації, що підтверджується самим відповідачем у відзиві.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 Цивільного Кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Тобто, саме на відповідача перейшли повноваження щодо управління справами Головного управління МВС України в Харківській області, як на колишнього роботодавця позивача.

Суд зазначає, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано неможливості видачі направлення на медико-соціальну експертну комісію як колишній роботодавець.

Таке право має бути реалізоване шляхом звернення до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення медико-соціальної експертизи, а тому, відмовляючи у видачі такого направлення відповідач діяв неправомірно та порушив гарантоване право на соціальний захист позивача.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії у видачі направлення ОСОБА_1 на медико-соціальну експертну комісію.

Зобов`язати Головне управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії видати Соломенцеву Вячеславу Валентиновичу направлення на медико-соціальну експертну комісію.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002, ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) гривень на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 12.04.2023 року.

Суддя Бідонько А.В.