Справа № 200/16229/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року справа №200/16229/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 200/16229/21 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування до стажу (у т.ч. пільгового) періодів 01.09.1972 - 24.06.1976, 31.08.1976 - 27.10.1976, 18.03.1976 - 06.01.1979, 09.03.1979 01.06.1979, 26.11.1980 24.07.1981, 09.12.1985 01.09.1986, 25.01.1990 14.02.1991;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу час навчання 01.09.1972 - 24.06.1976 у Горлівському індустріальному технікумі ім. К.А. Румянцева, час роботи підземним гірничим майстром у шахті Кочегарка комбінату ІНФОРМАЦІЯ_1 31.08.1976 - 27.10.1976, період військової служби з 18.03.1976 - 06.01.1979, період роботи підземним гірничим майстром у шахті № 5 ім. В.І. Леніна Ордена Жовтневої Революції з 09.03.1979 01.06.1979, та на загальних умовах період навчання на підготовчому відділенні з 26.11.1980 по 24.07.1981, роботи вчителем у школі № 38 з 09.12.1985 по 01.09.1986, період роботи у кооперативі Корунд з 25.01.1990 по 14.02.1991.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач протиправно не врахував зазначені періоди трудової діяльності позивача до пільгового та страхового стажу, оскільки вони підтверджені записами в трудовій книжці та іншими наданими документами.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду навчання з 01.09.1972 по 24.06.1976 у Горлівському індустріальному технікумі ім. К.А. Румянцева, періоду роботи з 31.08.1976 по 27.10.1976 підземним гірничим майстром у шахті ІНФОРМАЦІЯ_2 комбінату ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоду військової служби з 18.03.1976 по 06.01.1979, періоду роботи з 09.03.1979 по 01.06.1979 підземним гірничим майстром у шахті № 5 ім. В.І. Леніна Ордена Жовтневої Революції, та до страхового стажу період роботи з 09.12.1985 по 01.09.1986 вчителем у школі № 38.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1: період навчання з 01.09.1972 по 24.06.1976 у Горлівському індустріальному технікумі ім. К.А. Румянцева, період роботи з 31.08.1976 по 27.10.1976 підземним гірничим майстром у шахті ІНФОРМАЦІЯ_2 комбінату ІНФОРМАЦІЯ_1 , період військової служби з 18.03.1976 по 06.01.1979, період роботи з 09.03.1979 по 01.06.1979 підземним гірничим майстром у шахті № 5 ім. В.І. Леніна Ордена Жовтневої Революції, та до страхового стажу період роботи з 09.12.1985 по 01.09.1986 вчителем у школі № 38 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 17.05.2021, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Оскільки Горлівський індустріальний технікум не відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, призов на військову службу та подальше її проходження не можуть бути зараховані до пільгового стажу позивача, оскільки це суперечить приписам п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 2011.

Відповідачем правильно не зараховані до пільгового та страхового стажу позивача періоди виробничої практики з 27.12.1974 по 10.01.1975 року та з 01.12.1975 по 19.12.1975 в зв`язку з відсутністю дати прийняття та звільнення; період роботи з 09.03.1979 року по 01.06.1979 в зв`язку з відсутністю дати звільнення, період з 09.12.1985 по 01.09.1986 в зв`язку з відсутністю дати прийняття на роботу, період з 25.01.1990 року по 14.02.1991 року в зв`язку з відсутністю печатки підприємства, а також період проходження військової служби та період зарахування слухачем підготовчого відділення.

Довідки, подані позивачем про пільговий стаж, видані підприємством, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території. А тому ці довідки не приймаються як такі, що не мають законної сили.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонером за віком з 30.10.2019, перебуває на обліку у відповідача.

14.05.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, оскільки відповідачем при призначенні позивачу пенсії не враховано до його пільгового та страхового стажу періоди виробничої практики з 27.12.1974 по 10.01.1975 року та з 01.12.1975 по 19.12.1975 в зв`язку з відсутністю дати прийняття та звільнення; період роботи з 09.03.1979 року по 01.06.1979 в зв`язку з відсутністю дати звільнення, період роботи з 09.12.1985 по 01.09.1986 в зв`язку з відсутністю дати прийняття на роботу, період роботи з 25.01.1990 року по 14.02.1991 року в зв`язку з відсутністю печатки підприємства, а також період проходження військової служби з 05.11.1976 по 06.01.1979 та період зарахування слухачем підготовчого відділення.

Листом від 10.08.2021 року відповідач відмовив в зарахуванні спірних періодів до пільгового та страхового стажу позивача та повідомив, що періоди роботи в шахті зараховані на загальних умовах, оскільки довідок уточнюючих пільговий характер роботи до заяви про призначення пенсії подано не було. Також до вказаного вище листа відповідачем додано розрахунок стажу ОСОБА_1 з якого позивачеві стало відомо про не зарахування певних періодів роботи.

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 , виданої 21.05.1975, позивач:

- з 27.12.1974 по 10.01.1975 прийнятий для проходження виробничій практики підземним гірничим робітником 2 розряду у комбінат Артемуголь (Наказ № 79-к, запис № 1, 2);

- з 22.05.1975 по 01.07.1975 прийнятий на збагачувальну установку учнем слюсаря (запис № 3, 4);

- з 02.12.1975 по 19.12.1975 прийнятий підземним гірничим робітником для проходження виробничої практику в шахту Кочегар комбінату ІНФОРМАЦІЯ_4 (запис № 5, 6);

- 18.03.1976 прийнятий підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем у шахті у шахту Новодонецька к-ту Красноармійськвугілля (Наказ № 12-к від 26.03.1976, запис № 7);

- 08.04.1976 звільнений у зв`язку із завершенням виробничої практики (запис № 8);

- 31.08.1976 прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею на шахту Кочегар комбінату ІНФОРМАЦІЯ_4 (Наказ № 89-к від 31.08.1976, запис № 9);

- 27.10.1976 звільнений у зв`язку з призивом до лав Радянської Армії (запис № 10);

- з 05.11.1976 по 06.01.1979 служба в Радянській Армії (запис № 11);

- 09.03.1979 по 01.06.1979 працював гірничим майстром підземним у шахті № 5 ім. В.І. Леніна (запис № 12, 13);

- 02.07.1979 прийнятий в цех № 2 Горлівської фабрики трикотажного полотна слюсарем-ремонтником 4 розряду (Наказ № 94-к від 29.06.1979, запис № 14);

- 28.11.1980 звільнений за власним бажанням у зв`язку із зарахуванням у ВУЗ (Наказ № 159 від 28.11.1980, запис № 16);

- 09.12.1985 прийнятий вчителем англійської мови у школу № 38 (Наказ № 195-к, запис № 22);

- 01.09.1986 звільнений у зв`язку з переводом у школу № 46 (Наказ № 95-к від 09.09.1986, запис № 23);

- з 25.01.1990 по 14.02.1991 працював вітражистом у кооперативі Корунд (запис № 29, 30).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці, дипломом, військовим квитком підтверджено спірні періоди трудової діяльності позивача.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Частиною третьою статті 24 Закону № 1058 визначено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

На підставі частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 № 110 (далі Інструкція № 58) встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

На підставі пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, аналогічні норми містяться і у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового (пільгового) стажу і на отримання пенсії з їх врахуванням.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, тому відсутні підстави для неврахування спірних періодів до страхового (пільгового) стажу позивача з підстав неправильності записів трудової книжки.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 31.08.1976 по 27.10.1976 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею у Шахті Кочегарка комбінату Артемуголь та з 09.03.1979 по 01.06.1979 гірничим майстром підземним у шахті № 5 ім. В.І. Леніна, суд зазначає, що записи в трудовій книжці позивача щодо цих періодів свідчать про зайнятість позивача повний робочий день в шахті.

Посада гірничий майстер підземний з повним робочим днем під землею передбачена Списком № 1, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, яка була чинна на час роботи позивача.

Отже, періоди роботи позивача з 31.08.1976 по 27.10.1976 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею у Шахті Кочегарка комбінату Артемуголь та 09.03.1979 по 01.06.1979 гірничим майстром підземним у шахті № 5 ім. В.І. Леніна протиправно не зараховано відповідачем до пільгового стажу позивача.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду навчання позивача у Горлівському індустріальному технікумі ім. К.А. Рум`янцева.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту", час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно пункту «д» абзацу 3 статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Дійсно, трудова книжка позивача не містить відомостей про період навчання у Горлівському індустріальному технікумі ім. К.А. Рум`янцева, але в ній наявні записи про проходження виробничої практики, зокрема:

- з 27.12.1974 по 10.01.1975 прийнятий для проходження виробничій практики підземним гірничим робітником 2 розряду у комбінат Артемуголь (Наказ № 79-к, запис № 1, 2);

- з 22.05.1975 по 01.07.1975 прийнятий на збагачувальну установку учнем слюсаря (запис № 3, 4);

- з 02.12.1975 по 19.12.1975 прийнятий підземним гірничим робітником для проходження виробничої практики в шахту Кочегар комбінату ІНФОРМАЦІЯ_4 (запис № 5, 6);

- 18.03.1976 прийнятий підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем у шахті у шахту Новодонецька к-ту Красноармійськвугілля (Наказ № 12-к від 26.03.1976, запис № 7);

- 08.04.1976 звільнений у зв`язку із завершенням виробничої практики (запис № 8);

- 31.08.1976 прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею на шахту Кочегар комбінату ІНФОРМАЦІЯ_4 (Наказ № 89-к від 31.08.1976, запис № 9).

Також копія диплому свідчить, що позивач в 1972 році поступив у Горлівський індустріальний технікум ім. К.А. Рум`янцева і у 1976 році закінчив повний курс Гірнича електромеханіка. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 23.06.1976 присвоєно кваліфікацію гірничого техніка-електромеханіка. Диплом видано 24.06.1976.

Разом з тим, з розрахунку стажу (Форма ПС-право) вбачається зарахування періоду навчання у вказаному вище технікумі з 01.09.1972 по 17.03.1976.

Оскільки матеріалами справи підтверджено період навчання позивача у Горлівському індустріальному технікумі ім. К.А. Рум`янцева з 01.09.1972 по 24.06.1976, весь період навчання повинен бути зарахований до страхового стажу позивача.

Крім того, оскільки позивач у період з 01.09.1972 по 24.06.1976 навчався за спеціальністю та проходив практику у Горлівському індустріальному технікумі ім. К.А. Румянцева, а 31.08.1976 був прийнятий на роботу підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею на шахту Кочегар комбінату ІНФОРМАЦІЯ_4 , перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування його на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування періоду навчання позивача та періоду проходження виробничої практики до пільгового стажу.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи вчителем у школі №38 з 09.12.1985 по 01.09.1986.

Записами трудової книжки позивача підтверджується, що він 09.12.1985 прийнятий вчителем англійської мови у школу № 38 (Наказ № 195-к, запис № 22), та 01.09.1986 звільнений у зв`язку з переводом у школу № 46 (Наказ № 95-к від 09.09.1986, запис № 23).

Отже, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача зазначений період.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не враховано до пільгового та страхового стажу вищезазначені спірні періоди його трудової діяльності, навчання та військової служби, такі дії не відповідають вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірними, а тому суд першої інстанції вірно, з огляду на обрання ефективного способу захисту порушеного права позивача, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1: період навчання з 01.09.1972 по 24.06.1976 у Горлівському індустріальному технікумі ім. К.А. Румянцева, період роботи з 31.08.1976 по 27.10.1976 підземним гірничим майстром у шахті Кочегарка комбінату ІНФОРМАЦІЯ_1 , період військової служби з 18.03.1976 по 06.01.1979, період роботи з 09.03.1979 по 01.06.1979 підземним гірничим майстром у шахті № 5 ім. В.І. Леніна Ордена Жовтневої Революції, та до страхового стажу період роботи з 09.12.1985 по 01.09.1986 вчителем у школі № 38 із здійсненням перерахунку та виплати пенсії з 17.05.2021, з урахуванням виплачених сум.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 200/16229/21 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 200/16229/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 13 квітня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв