Справа № 640/9975/22
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9975/22 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягала у нездійсненні перерахунку пенсії в разі втрати годувальника, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 22.06.2021 №21/3/2-9/878-621 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за відповідною посадою, з дати призначення такої пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та доплату позивачу пенсії в разі втрати годувальника, призначеної їй відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», з урахуванням грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, що визначене у довідці Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 22.06.2021 №21/3/2-9/878-621, а саме у розмірі 23 045,00 грн, що включає такі складові: посадовий оклад - 9 020,00 грн; оклад за військовим званням (капітан 1 рангу) - 1 480,00 грн; надбавку за вислугу років - 5 250,00 грн; надбавку за особливості проходження служби - 5 040,00 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 1 353,00 грн; преміювання - 902,00 грн, з дати призначення такої пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправною відмовою відповідача у здійсненні перерахунку пенсії згідно наданої довідки про розмір складових грошового забезпечення, з огляду на те, що з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати діє право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві у перерахунку пенсії у разі втрати годувальника позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 22.06.2021 №21/3/2-9/878-621, виданої Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві перерахувати та виплатити позивачу з дати призначення пенсії у разі втрати годувальника, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.06.2021 №21/3/2-9/878-621, виданої Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1600,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві.

Разом із тим, зі змісту описової частини судового рішення випливає, що судом позовні вимоги задоволені частково. Судом відмовлено в присуджені на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині зменшення розміру судових витрат, що підлягають стягненню, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у повному розмірі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З аналізу змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується апелянтом лише в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, тому в іншій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Щодо висновку суду першої інстанції, що часткове відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 цього ж Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 Кодексу).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2019 та від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18 (адміністративне провадження №К/9901/17099/19, К/9901/17108/19, К/9901/18639/19).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №826/841/17 (адміністративне провадження №К/9901/5157/19), від 24.10.2019 у справі №820/4280/17 (адміністративне провадження №К/9901/11712/19).

З матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2021 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Юридичні технології» укладено договір №77 про надання правової допомоги, відповідно до предмету договору адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист прав, свобод та законних інтересів клієнта, представництво клієнта та надати усі інші необхідні види правової допомоги клієнта на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу та відшкодувати фактичні витрати адвокатського об`єднання, понесені при наданні такої допомоги.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією акту наданих послуг №27 від 13 червня 2022 року Адвокат виконав такі роботи: підготовка позову про зобов`язання перерахувати пенсію за оновленою довідкою. На вказані роботи було витрачено 3,5 години, вартість однієї становить 1600 грн. Таким чином загальна вартість послуг становить 5600,00 грн.

Також позивачем було надано кошторис до договору від 17.12.2021.

Разом з тим, на підтвердження оплати заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем та його представником відповідних доказів (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касовий чек, посвідчення про відрядження) суду надано не було.

Крім того, відповідних доказів щодо понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу не було надано і під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Колегія суддів вказує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19, від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що проаналізувавши матеріали справи, предмет позову, його ціну та складність спору, сума 5 600,00 грн не є співмірною, а тому наявні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1 600,00 грн, що буде, за даних обставин справи, справедливим і співмірним відшкодуванням таких.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення. Позивачем так і не було спростовано обґрунтованість розміру присуджених судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а лише здійснено посилання на співмірність заявлених до відшкодування витрат у повному розмірі, проте без належних доказів в контексті того, в чому саме полягає помилковість висновків суду першої інстанції під час вирішення заяви.

Тобто позивачем не обґрунтована наявність підстав для присудження до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12.04.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова