Справа № 160/270/23
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/270/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року (головуючий суддя Царікова О.В.) про повернення позовної заяви в адміністративній справі

за позовом Департаменту патрульної поліції

до ОСОБА_1

про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент патрульної поліції (далі Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати дії за наслідком яких ОСОБА_1 будучи суб`єктом владних повноважень за наслідком дорожньо-транспортної пригоди завдав Департаменту патрульної поліції матеріальної шкоди протиправними;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду у розмірі необхідної витрати на ремонт пошкодженого позивачем транспортного засобу 322 176 грн 26 коп.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року позовну заяву Департаменту патрульної поліції залишено без руху. Встановлено Позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: відомостей про офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідача; обґрунтованого розрахунку суми, що стягується; доказів надіслання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви та доданих до неї копій документів; оригіналу документа про сплату судового збору за подання до суду цієї позовної заяви у розмірі 4 832 грн 64 коп.; належних доказів на підтвердження повноважень Олени Кушнір представляти інтереси Департаменту патрульної поліції в суді, в тому числі на підписання позовної заяви, засвідчення документів від імені позивача; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення строку з наданням належних доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 09.01.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Департаменту патрульної поліції надійшла заява (вх. №9810/23), до якої додано докази надіслання Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви та доданих до неї копій документів; документ про сплату судового збору в розмірі 4 832,64 грн; докази на підтвердження повноважень ОСОБА_2 ; заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року по справі №160/270/23 позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди повернуто.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із позовною заявою, встановлений ст. 122 КАС України, а вказані у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду доводи не спростовують факт пропуску строку та не підтверджують поважність пропуску такого строку.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Позивач, із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що оскільки спеціальним законодавством питання щодо строку звернення до суду із позовом у даній категорії справ не врегульоване, Позивач вважає за можливе застосувати субсидіарні норми законодавства, якими є норми КЗпП України, якими врегульовані питання покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації. Так, у відповідності до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Крім того, заявник наголошував, що про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 15.07.2021 з вини Відповідача, Позивачу стало відомо лише 16.11.2022, коли на адресу полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшла постанова Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2022 з відміткою про набрання законної сили, якою Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 454 грн. Оскільки для підготування позовної заяви та зібрання всіх доказів позивачу потрібен був час, представником Департаменту патрульної поліції на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду було направлено позовну заяву лише 23.12.2022. Разом з тим, Позивач зазначив, що в період воєнного стану, враховуючи специфіку завдань, які наявні перед особовим складом органів поліції у такий період, зокрема залучення особового складу до заходів, направлених на забезпечення належної оборони Дніпропетровської області та м. Кривого Рогу, посиленням охорони громадського порядку, до якого залучаються всі працівники поліції, у зв`язку проблемами в енергетичній сфері, виконання функцій представлення інтересів Департаменту патрульної поліції в судах ускладняється.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Строки звернення до суду визначені, зокрема статтею 122 КАС України.

Так, відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що предметом позову у цій справі є стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції матеріальної шкоди у розмірі 322 176,26 грн, тобто позов пред`явлений до суду пов`язаний з проходженням публічної служби, відповідно для звернення до суду із позовом в межах спірних правовідносин встановлюється місячний строк.

Водночас доводи Позивача, що до спірних правовідносин застосовується річний строк на звернення до суду, передбачений ч. 3 ст. 233 КЗпП України, є безпідставними та суперечать ч. 5 ст. 122 КАС України та висновкам Верховного Суд викладеним у постанові від 24.02.2021 по справі № 420/4661/19.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів справи слідує, що 15.07.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 . Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2022 у справі №210/7453/21 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач зазначає, що про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 15.07.2021 з вини Відповідача, йому стало відомо лише 16.11.2022, коли на адресу полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшло вказане рішення суду з відміткою про набрання законної сили.

Проте, суд першої інстанції правильно зауважив, що навіть з урахуванням дати отримання постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2022 у справі №210/7453/21 з відміткою про набрання законної сили 16.11.2022, яка до того ж не підтверджена жодними доказами, Позивач звернувся з позовною заявою до суду лише 26.12.2022, тобто, з пропуском місячного строку звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Більш того, саме по собі посилання Позивача на дату отримання постанови суду по справі №210/7453/21 не може беззаперечно свідчити про необізнаність Позивача у період з 15.07.2021 (дата скоєння дорожньо-транспортної пригоди) по 16.11.2022 про пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, у результаті чого було завдано матеріальної шкоди останньому, у тому числі з огляду на те, що відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2022 у справі №210/7453/21, адміністративні матеріали надійшли до розгляду зазначеному суду саме від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Кривий Ріг Національної поліції України, що, у свою чергу, виключає необізнаність Позивача у завданні останньому Відповідачем матеріальної шкоди до 16.11.2022.

Щодо посилань Позивача на введення на території України воєнного стану та виникнення у зв`язку із цим перешкод у можливості своєчасного звернення до суду із позовом у цій справі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Дійсно 24.02.2022 Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено воєнний стан на території України та з урахуванням Указів Президента України: від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ; від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ; від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ; від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ; від 7 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ; від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2916-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

За змістом статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Таким чином, сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на звернення до суду для органу державної влади без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу, що в свою чергу обумовило пропуск строку на звернення до суду.

Водночас Позивачем не було наведено доводів з наданням доказів на їх підтвердження щодо наявності у останнього конкретно визначених обставин, пов`язаних із введенням на території України воєнного стану, які б перешкоджали Позивачу звернутися до суду із позовом у цій справі в межах місячного строку з дня коли останній дізнався про пошкодження Відповідачем належного Позивачу транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди. Натомість Позивач обмежився лише загальними посиланнями на специфіку роботи працівників патрульної поліції та проблеми в енергетичній сфері.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск Позивачем строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, без поважних причин, що зумовило наявність підстав для повернення позовної заяви у цій справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання, застосував до спірних правовідносин, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, ухвалу суду першої інстанції у даній справі про повернення позовної заяви прийнято без порушення норм процесуального, і тому ухвала суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 16.02.2023 скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року по справі №160/270/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов