Справа № 620/1453/23
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року Чернігів Справа № 620/1453/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.01.2023 №72;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та здійснити нарахування та виплату позивачу з 10.01.2023 пенсії державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу», у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної в довідках від 04.01.2023 №2 та від 27.10.2022 №03-36/777, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Чернігівській області.

Позов обґрунтований тим, що протягом 2006-2018 років позивач вже отримувала зазначений вид пенсії. Відповідачем в даному випадку, не доведено, що при перерахунку пенсії з урахуванням наданих довідок, пенсія позивача буде меншою, а ніж та, що отримує позивач, а тому перехід на пенсію по Закону «Про державну службу» є недоцільним.

Суд ухвалою від 14.02.2023 розгляд справи призначив в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що довідка повинна надаватися станом на день первинного звернення, тобто станом на 2006 рік.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подав відзив на позов, в якому наголосив, що права на повторне призначення пенсії відповідно до Закону №889 позивач не має.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком, призначену згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 2018 року. Раніше, у період з 2006 по 2018 роки отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

10.01.2023 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» та просила перерахувати пенсію на підставі довідок від 04.01.2023 №2 та від 27.10.2022 №03-36/777, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Чернігівській області.

17.01.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області прийнято рішення №72 про відмову у перерахунку пенсії, яке мотивоване тим, що оскільки позивач раніше отримувала пенсію згідно Закону України «Про державну службу», відсутня можливість проведення перерахунку згідно нових довідок про заробітну плату державного службовця. За матеріалами пенсійної справи згідно раніше виданих довідок про складові заробітної плати, перехід з виду на вид проводити недоцільно.

Не погодившись із зазначеною відмовою позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII «Про державну службу», який набрав чинності 01.05.2016 (далі Закон №889-VIII).

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До 01 травня 2016 року діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону №3723-VIII «Про державну службу» від 16.12.1993 (далі Закон №3723-VIII).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок).

Відповідно до п.3 Порядку №622 право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч.1 ст.28 Закону №1058-ІV, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого п.2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII, мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-ІV.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, згідно з пунктом 5 Порядку форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048 затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (далі - Постанова №1-3).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу видані довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 04.01.2023 №2 та від 27.10.2022 №03-36/777.

Форма вказаних довідок відповідає формам довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затверджених Постановою №1-3 та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за інтенсивність праці та щомісячна премія, за останнім місцем роботи на державній службі за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією.

На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таким чином, суд дійшов висновку, що всі відображені в довідках види оплати праці - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому довідки, видані позивачу, мають братися відповідачем до уваги при призначенні та розрахунку розміру пенсії позивачу відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу».

Проте, як було встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачеві вже призначалася пенсія по відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, однак у подальшому позивача за його заявою було переведено на інший вид пенсійного забезпечення.

Відтак, оскільки до набрання чинності Законом №889-VIII позивачу призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII, права на повторне призначення пенсії відповідно до вказаного Закону позивач не має.

Також спірним є питання наявності у позивача права на перерахунок пенсії на підставі вищевказаних довідок.

Конституційний Суд у рішенні від 23.12.2022 №3-р/2022 вказав, що з дня набрання чинності Законом №889-VIIІ пенсійне забезпечення державних службовців унормовано Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV як загальним законом (lex generalis), що регулює відносини між усіма суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Водночас право на призначення пенсії на підставі ст.37 Закону №3723-XII як спеціального закону (lex specialis) збережено для осіб, визначених у пп.10, 12 розд.XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIIІ. Проте цим особам не надано права на індексацію та перерахунок розміру призначених їм пенсій.

Конституційний Суд нагадав, що однією з вимог принципу верховенства права (правовладдя) є вимога юридичної визначеності, яка вимагає, щоб юридичні норми були зрозумілими й точними, а також щоб їхньою метою було забезпечення передбачуваності ситуацій та правовідносин. Отже, особа має право на розумні очікування щодо послідовності та цілісності законотворчої діяльності.

У даному випадку в суб`єкта права на конституційну скаргу та інших державних службовців були певні правомірні очікування стосовно їх пенсійного забезпечення на підставі приписів ст.37 Закону №3723-XII.

Конституційний Суд урахував, що було збережено право осіб (визначених у пп.10, 12 розд.XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIIІ) на призначення пенсії на підставі ст.37 Закону №3723-XII, а також цим особам надано право на призначення пенсії й на підставі Закону №1058-IV. Вибір однієї з зазначених підстав призначення пенсії надає можливість обрати ту з них, розмір якої буде більшим. Водночас, Конституційний Суд зауважив, що позитивні обов`язки держави у сфері соціального захисту полягають, зокрема, у належному унормуванні відносин. Отже, Верховна Рада має унормовувати в законах підстави, порядок та умови індексації та перерахунку розмірів усіх видів пенсій для всіх груп пенсіонерів.

Натомість за чинного регулювання існує відмінність у розмірах пенсій державних службовців, призначених на підставі ст.37 Закону №3723-XII, залежно від часу призначення пенсій. Це є не звичайною законодавчою прогалиною (лакуною), а законодавчим упущенням (legislative omission), наявність якого є порушенням Конституції.

Тож Конституційний Суд визнав, що пп.1 п.2 розд.XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIIІ суперечить ч.2 ст.3, чч.1, 2 ст.8, ч.1 ст.24, ст.46 Конституції в тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі ст.37 Закону №3723-XII.

У пункті 2 зазначеного рішення вказано, що пп.1 п.2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», визнаний неконституційним у зазначеному аспекті, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 зі змінами.

Тобто станом на момент звернення до відповідача із заявою, питання наявності правових підстав для проведення перерахунку пенсії державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу», у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної в довідках від 04.01.2023 №2 та від 27.10.2022 №03-36/777, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Чернігівській області також відсутні.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (вул.. Набережна перемоги, 26, м.Дніпро, 49000, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Повний текст рішення виготовлено 13 квітня 2023 року.

Суддя Л.О. Житняк