Справа № 280/1752/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року Справа № 280/1752/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відповідач), в якій позивач просить суд скасувати постанову від 13.02.2023, складену відносно позивача, у виконавчому провадженні № 70458267 про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення щодо зобов`язання боржника виконати певні дії в розмірі 3 400 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Бахмутом М.С., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1002105 від 20.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державний виконавець повторно без врахування всіх обставин, які мали місце, прийняв постанову ВП № 70458267 від 13.02.2023, якою на позивача накладено штраф у розмірі 3 400,00 грн. Так, позивачу було вручено вимогу щодо проведення виконавчих дій 26.01.2023, водночас того ж дня виконавець повідомила позивача про неможливість проведення виконавчих дій з огляду на тривалу повітряну тривогу. Надалі позивачу було направлено вимогу щодо проведення виконавчих дій 02.02.2023, проте за результатом виходу виконавця за місцем проживання боржника (позивача) та стягувача була встановлена відсутність ОСОБА_1 разом з дитиною, у зв`язку з чим відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу на боржника в сумі 1 700,00 грн. 09.02.2023 виконавцем повторно був здійснений вихід за місцем проживання позивача для перевірки виконання рішення суду щодо передачі дитини матері, однак боржника разом з дитиною за такою адресою не було виявлено. Позивач стверджує, що не отримував вимоги виконавця щодо проведення останнім виконавчих дій 09.02.2023, але, беручи до уваги повітряні тривоги 09.02.2023, які були підставою відкладення виконавчих дій 26.01.2023, вважає поважними причини невиконання рішення державного виконавця. Враховуючи зазначене, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 03.04.2023 суд поновив пропущений строк звернення до адміністративного суду; відкрив спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі та призначено судове засідання у справі на 13.04.2023; зобов`язав Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 70458267.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву (вх. № 14997 від 12.04.2023), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивач повторно не виконав вимогу державного виконавця без поважних причин, у зв`язку з чим відповідач, керуючись статтями 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», прийняв постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 3 400,00 грн. При чому, зауважує, що на виконання вимог пункту 10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень на території Запорізької міської територіальної громади не вживались, тому, враховуючи відкриття 02.12.2022 виконавчого провадження за заявою стягувача ОСОБА_2 з примусового виконання судового рішення, ОСОБА_1 мав змогу не допустити примусового виконання рішення та виконувати його добровільно. Водночас з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13.01.2023 державним виконавцям повернуто повноваження з вжиття заходів примусового виконання рішень. Представник відповідача вважає, що в діях відділу державної виконавчої служби відсутні будь-які порушення вимог чинного законодавства, тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

У відзиві відповідач заявив клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (вх. № 15215 від 13.04.2023).

Відповідно до положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 28.08.2019, відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Як встановлено судом, у провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває справа № 336/4443/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини. Шевченківський районний суд м.Запоріжжя ухвалою від 17.11.2022 у справі № 336/4443/22 (суддя Зарютін П.В.) визначив час та місце спілкування дитини сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щотижня з 10:00 у четвер до 14:00 неділі, для чого зобов`язав батька названої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передавати дитину її матері, ОСОБА_2 , за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_2 , у вказаний час у четвер щотижня.

02.12.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кабаченко Юлією Юріївною відкрито виконавче провадження №70458267 за заявою стягувача ОСОБА_2 з примусового виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.11.2022 та встановлено строк виконання рішення суду боржником протягом 10 робочих днів.

Копію вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження разом з іншими виконавчими документами направлено боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі ( АДРЕСА_1 ), проте конверт повернувся на адресу відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

В наданих відповідачем на виконання ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 матеріалах виконавчого провадження № 70458267 наявні заяви стягувача ОСОБА_2 від 02.12.2022, 15.12.2022, 22.12.2022, 29.12.2022 щодо невиконання боржником ОСОБА_4 судового рішення.

Відповідно до акту державного виконавця Кабаченко Ю.Ю. від 23.01.2023 при виході за адресою боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) останньою було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2022 та вимогу щодо проведення виконавчих дій (вих. № 1038/1), за змістом якої боржник повинен бути присутнім 26.01.2023 о 10:00 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки виконавцем буде здійснено вихід для перевірки виконання ухвали щодо передання дитини ОСОБА_3 матері ОСОБА_2 .

Зі змісту акта державного виконавця Кабаченко Ю.Ю. від 26.01.2023 встановлено, що з огляду на оголошення масштабної повітряної тривоги, яка тривала з 06:38 до 12:09 стягувач ОСОБА_2 засобами телефонного зв`язку повідомила про недоцільність проведення виконавчих дій з огляду на її побоювання за життя та здоров`я дитини.

27.01.2023 державний виконавець Кабаченко Ю.Ю. склав вимогу (вих. № 3176/1), за змістом якої боржник повинен 02.02.2023 о 10:00 бути присутнім за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки державним виконавцем буде здійснено вихід для перевірки виконання ухвали щодо передання дитини матері. 02.02.2023 виконавцем було здійснено вихід за двома адресами: за визначеною вимогою адресою ( АДРЕСА_2 ) позивач з дитиною у визначений час не з`явився, за місцем проживання боржника ( АДРЕСА_1 ) останнього виявлено не було. У зв`язку з невиконанням рішення суду та законних вимог державного виконавця, враховуючи приписи статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», 06.02.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 в сумі 1 700,00 грн, яку направлено на його адресу супровідним листом від 06.02.2023, вих. № 6284/1.

06.02.2023 державний виконавець повторно направив вимогу боржнику та стягувачу щодо проведення виконавчих дій 09.02.2023 о 10:00 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акта державного виконавця від 09.02.2023 при виході за адресою м.Запоріжжя, вул.Новаторська, 25 для перевірки виконання рішення суду боржником щодо передачі дитини матері ОСОБА_1 разом з дитиною був відсутній.

На виконання вимог статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», 13.02.2023 державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у подвійному розмірі 3 400,00 грн (а.с.18).

Надалі 17.02.2023 державний виконавець направив до Шевченківського ВП Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за виконавчим провадженням № 70458267, а 02.03.2023 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з постановою від 13.02.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом із вимогою про її скасування.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 2-р(ІІ)/2019 від 15.05.2019 у справі № 3-368/2018(5259/18) Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Також у зазначеному рішенні Конституційний Суд України наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацом 2 частиною шостою статті 26 Закону № 1404-VIII, за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням

За приписами частини першої, другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною визначено статтею 64-1 Закону № 1404-VIII, згідно з якою, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону.

Частиною четвертою статті 64 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

В силу статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, законодавчо врегульовано порядок дій державного виконавця, який передбачає застосування до боржника, який ухиляється від виконання рішення, інших засобів примусу, зокрема, повідомлення органів досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення.

Водночас приписами пункту 5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція) визначено, що якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

У відповідності до пунктів 8,9 розділу ІХ Інструкції державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону № 1404-VIII.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону № 1404-VIII.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону № 1404-VIII.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, слід з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим документом), і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. За цих обставин сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Суд акцентує увагу, що поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це перешкодило виконати судове рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.11.2022 у якості забезпечення позову встановлено порядок спілкування дитини з матір`ю шляхом перебування доньки з матір`ю, ОСОБА_2 , за місцем її проживання з 10:00 у четвер до 14:00 неділі щотижня. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вказана ухвала набрала законної сили 06.03.2023.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом на підставі пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, за яким підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було здійснено два виходи задля перевірки виконання судового рішення боржником: 02.02.2023 та 09.02.2023.

У першому випадку виконавцем направлена вимога боржнику та стягувачу щодо проведення виконавчих дій за адресою АДРЕСА_1 для перевірки виконання судового рішення. 02.02.2023 виконавцем було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , проте ОСОБА_1 разом з дитиною за вказаними адресами того дня не перебував, відповідно ухвала суду боржником не виконана, у зв`язку з чим винесено постанову про накладення штрафу ВП № 70458267 від 06.02.2023 у розмірі 1 700,00 грн.

Під час здійснення виходу 09.02.2023 виконавцем заздалегідь направлена вимога щодо проведення виконавчих дій 09.02.2023 за адресою АДРЕСА_1 о 10:00. Суд звертає увагу, що за ухвалою суду від 17.11.2022 зобов`язано батька дитини, ОСОБА_1 , передавати дитину її матері за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_3 :00. 09.02.2023 припадає на четвер. Під час виходу за місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), 09.02.2023 р. 0 10-00 боржник разом з дитиною був відсутній за вказаною адресою.

Проте це не може свідчити про невиконання боржником судового рішення 09.02.2023, адже ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.11.2022 визначено іншу адресу виконання судового рішення, а саме м. Запоріжжя, вул. Вроцлавська, 44.

В розрізі питання щодо місця виконання рішення суд звертає увагу на приписи частини третьої статті 24 Закону № 1404-VIII, за якою виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій. Крім того, законодавчо передбачений обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом, чим у даній справі є ухвала суду.

Встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Суд враховує, що обов`язковим елементом примусового виконання судового рішення є стадія, коли боржник вправі виконати таке судове рішення, що набрало законної сили, у добровільному порядку у спосіб, що відповідає змісту рішення, але за волею та за участі боржника.

За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У рішенні у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини вказав на те, що принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (заява № 29979/04, пункт 70).

Розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі суд ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

Відтак, суд зазначає про необґрунтованість висновків державного виконавця про невиконання судового рішення 09.02.2023 з огляду на проведення виконавчих дій виконавцем не за адресою, визначеною в ухвалі суду, а отже, не у спосіб, що відповідає змісту судового рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для винесення постанови про накладення штрафу ВП № 70458267 від 13.02.2023 у розмірі 3 400 грн.

За нормами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Квитанцією від 29.03.2023 № підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 073,60 грн (а.с.15). За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1 073,60 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кабаченко Юлії Юріївни від 13.02.2023 ВП № 70458267 про накладення на ОСОБА_1 штрафу за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин в розмірі 3 400,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: 69068, м.Запоріжжя, вул.Брюллова, буд.5; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.04.2023.

Суддя К.В.Мінаєва