Справа № 500/3615/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/3615/22 пров. № А/857/812/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року (головуючий суддя Мандзій О.П., м.Тернопіль) у справі №500/3615/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.10.2022 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач 2), в якому просив: визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.08.2022 № 59 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 26.06.2022, зарахувавши до страхового стажу навчання з 01.09.1982 по 13.07.1985.

Позов обґрунтовує тим, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (Закон № 796-XII). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 14.08.2022 №59 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, покликаючись на не підтвердження мінімально необхідного періоду роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного не менше 4 років станом на 01.01.1993 та неподання інформації, що населений пункт с.Шманьківці Чортківського району віднесено до території радіоактивного забруднення (категорія 4). Однак, про факт проживання ОСОБА_1 у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років свідчать посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, (категорія 4) серія НОМЕР_1 від 15.04.1993, довідка № 209 від 04.10.2022, паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 від 19.04.2000, а також акт про встановлення факту проживання від 06.09.2022. Разом з тим, до страхового стажу відповідач протиправно не зарахував навчання позивача з 01.09.1982 по 13.07.1985, що підтверджується виданим 13.07.1985 дипломом Середнього профтехучилища №8 м. Чернівці за № 344163. За вказаних обставин, позивач вважає вказану відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.08.2022 № 59 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з 01.09.1982 по 13.07.1985 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 26.06.2022.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що рішенням від 12.08.2022 № 59 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ст.55 Закону №796-XII. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж позивача складає 23 роки 10 місяців 27 днів. В ході розгляду документів до страхового стажу не враховано період навчання, оскільки відсутній підтверджуючий документ. Документами не підтверджено право на зменшення пенсійного віку, оскільки відсутня довідка про період проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення. Водночас, довідка від 21.06.2022 №137 не містить дати, з якої позивач проживає в с.Шманьківці Чортківського району та інформації про зону радіоактивного забруднення, до якої відноситься населений пункт. Оскільки, станом на 01.01.1993 не підтверджено факту проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-XII немає підстав. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

24.03.2023 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що наявність у ОСОБА_1 статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним та вказує на те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить і лист Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації. Крім того, факт постійного проживання ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю, до якого було віднесено с.Шманьківці Чортківського району Тернопільської області згідно постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991, підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи. Зауважив, що довідка Заводської селищної ради від 21.06.2022 № 137 стосується місця проживання позивача в населеному пункті з метою доставки пенсії, а не періодів проживання, про що помилково твердить апелянт. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивачу Тернопільською обласною державною адміністрацією 15.04.1993 видано посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серія НОМЕР_1 , що підтверджується також листом Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації від 12.09.2022 №04-03-10/3844

05.08.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 14.08.2022 № 59 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону № 796-XII. Страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 10 місяців 27 днів. В ході розгляду документів до страхового стажу не враховано період навчання, оскільки відсутній підтверджуючий документ. Документами не підтверджено право на зменшення пенсійного віку, оскільки відсутня довідка про період проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення. Водночас, довідка від 21.06.2022 №137 не містить дати, з якої позивач проживає в с.Шманьківці Чортківського району та інформації про зону радіоактивного забруднення, до якої відноситься цей населений пункт.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0215-8/25648 від 08.09.2022 позивачу повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням норм ст.55 Закону № 796-XII.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Частиною 1 ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 ч.1 ст.11 Закону № 796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення викладені у ст.55 Закону №796-ХІІ, згідно абз.1 ч.1 якої особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Згідно з п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, для отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону № 796-XII особа має відповідати певним вимога.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону № 796-XII, Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області у рішенні від 14.08.2022 № 59 послалось те, що документами не підтверджено право на зменшення пенсійного віку, оскільки відсутня довідка про період проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення. Колегією суддів встановлено, що Тернопільською обласною державною адміністрацією 15.04.1993 видано позивачу посвідчення (категорія 4) серія НОМЕР_1 , як громадянину, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується також листом Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації від 12.09.2022 №04-03-10/3844. Статус ОСОБА_1 , як постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи особи 4 категорії, відповідачами не заперечується.

Пунктом 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501, який діяв на момент видачі позивачу посвідчення, визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Згідно з ст.65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Колегія суддів вказує, що зазначеним посвідченням підтверджується те, що ОСОБА_1 , відповідно до п.4 ч.1 ст.11 Закону № 796-XI,I належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, як така, що станом на 01.01.1993 проживала або працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, а тому на підставі Закону № 796-XII дає право на пільги і компенсації, в тому числі на призначення спірної пенсії.

Оглядаючи матеріали справи, апеляційний суд зазначає наступне.

З 05.08.1989 ОСОБА_1 зареєстрована в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 19.04.2000 Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області.

Відповідно до довідки Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 04.10.2022 № 209 ОСОБА_1 є такою, що зареєстрована та проживає в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області згідно періодів з 25.06.1967 по 01.09.1987 та з 05.08.1989 по даний час.

Тобто, враховуючи факт проживання ОСОБА_1 на території радіоактивного забруднення, до якого було віднесено село Шманьківці Чортківського району Тернопільської області, з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986, умова отримання початкової величини зниження пенсійного віку (на 2 роки) позивачем виконана.

Водночас, актом про встановлення факту проживання, складеними 06.09.2022 органом місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала в с.Шманьківці з липня 1985 по серпень 1985 без реєстрації.

З довідки Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 01.07.2022 № 171 випливає народження та виховання ОСОБА_1 трьох дітей до трьохрічного віку, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області, про що свідчать і відповідно свідоцтва серії НОМЕР_3 від 08.09.1989, серії НОМЕР_4 від 01.11.1994, серії НОМЕР_5 від 05.08.2022. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 тут же народився син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується актовими записами про народження ( свідоцтво серії НОМЕР_6 від 14.10.1992) і смерть (свідоцтво серії НОМЕР_7 від 18.10.1992).

Також, Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області видано довідку від 21.06.2022 № 137 про те, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської, для пред`явлення в Головне управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Отже, загалом із встановлених судами обставин доведеним є факт проживання та роботи позивачем у зоні поселеного радіоекологічного контролю понад 9 років, що дає йому право і на додаткові 3 роки зниження пенсійного віку.

Разом з тим, як слідує з спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 14.08.2022 № 59 страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 10 місяців 27 днів до якого не враховано період навчання, оскільки відсутній підтверджуючий документ.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При цьому, ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до п."д" ч.3 вказаної статті до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (Порядок №637).

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Із наведених законодавчих норм вбачається необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Як слідує з трудової книжки серії НОМЕР_8 від 03.12.1985, трудовій діяльності позивача передувало навчання в Середньому профтехучилищі №8 м. Чернівці, а саме: з 01.09.1982 по 13.07.1985, що підтверджується виданим 13.07.1985 ОСОБА_6 дипломом № НОМЕР_9 . Згідно із свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 від 08.07.1967 вбачається реєстрація народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , батьками якої записано ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . З свідоцтва серія НОМЕР_11 від 10.08.1988 слідує реєстрація шлюбу ОСОБА_9 і ОСОБА_6 , після реєстрації прізвище дружини ОСОБА_10 .

З огляду на викладене, співставлення документів у їх поєднанні і взаємозв`язку свідчать про те, що період навчання з 01.09.1982 по 13.07.1985 також підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Натомість відповідач, відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду, безпідставно залишив поза увагою те, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Крім цього, ставлячи під сумнів період навчання позивача з 01.09.1982 по 13.07.1985, відповідач самостійно зарахував до його страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_8 від 03.12.1985, заповненої також на ОСОБА_11 .

Колегія суддів зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі № 500/3615/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний