Справа № 620/5344/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5344/21 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Ганечко О.М., Василенка Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправним обрахування позивачу пенсії із заробітку за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000;

- зобов`язати обрахувати пенсію, виходячи із чистого доходу, визначеного у відповідності до діючого податкового законодавства України, з якого сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України, із заробітку (доходу) за 5 календарних років стажу роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000 як передбачено ст. 40, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за 1997 рік 60250 грн, за 1998 рік 37149,72, за 1999 рік 7661,02 грн, за 6 місяців 2000 року 4524,33 грн, з урахуванням заробітку згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої Національним університетом «Чернігівська політехніка» 19.08.2020 № 116 за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у Чернігівській області щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 із заробітку за період страхового стажу лише з 01.07.2000.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про обрахунок пенсії, з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000 та отриманого чистого доходу в зазначений період, а також правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта мотивовані тим, що у оскаржуваних правовідносинах він діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, оскільки перевірити достовірність відомостей, зазначених у довідці про заробітну плату (виплат доходу) для обчислення пенсії від 11.11.2020 № 23/01-16 не вбачається можливим у зв`язку із відсутністю у приватного нотаріуса Книги обліку доходів і витрат або інших первинних бухгалтерських документів, якими підтверджуються суми чистого оподаткованого доходу позивача за 1997-2000 роки.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за призначенням пенсії за віком та просив обрахувати пенсію із заробітку за 5 календарних років стажу роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000 згідно із статтею 40, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У обрахуванні пенсії із заробітку за 5 календарних років стажу роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000, як передбачено ст. 40, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачу було відмовлено.

За скаргами позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провело перевірку довідки про дохід від 11.11.2020, про що складало акт № 453 від 15.03.2021, у якому наявний висновок, що здійснити перевірку довідки про заробітну плату від 11.11.2020 не вбачається можливим в зв`язку з відсутністю у нотаріуса Книги обліку доходів і витрат або інших первинних бухгалтерських документів, якими підтверджуються суми чистого оподаткованого доходу за 1997-2000 роки.

Позивач зареєстрований як самозайнята особа, що займається приватною нотаріальною діяльністю в Деснянському відділенні Пенсійного фонду м. Чернігова з березня 1997 року і до цього часу у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Відповідно до листа відповідача від 29.01.2021 позивач отримав пенсію в сумі 3307,30 грн.

29.12.2020 позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій просив пояснити чому для обчислення пенсії не був взятий заробіток за 5 календарних років стажу роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000 року. Незалежно від причини просив надати детальний розрахунок розміру пенсії із заробітку за 5 календарних років стажу роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000. Просив пояснити з якого трудового стажу була обчислена пенсія, які періоди трудової діяльності позивача і чому не були враховані в трудовий стаж для призначення пенсії, та за яких умов ці періоди можуть бути зараховані в трудовий стаж для призначення пенсії.

29.01.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача, що він перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне

страхування". Працює. За документами пенсійної справи страховий стаж складає 39 років 6 місяців 21 день (врахований по 31.12.2019). Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу становить 0,39500.

Для обчислення пенсії врахована заробітна плата за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.09.2002 та з 01.01.2007 по 31.12.2019, яка визначена із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017, 2018 і 2019 роки і становить 8199,54 грн (7763,17 грн - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2017, 2018 та 2019 роки *1,05621 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. Розмір пенсії станом на 01.01.2021складає 3307,30 грн.

Вважаючи, що відповідач протиправно не обрахував пенсію, виходячи з чистого доходу, з якого сплачені страхові внески із заробітку за 5 календарних років стажу роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000 відповідно до ст. 40, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що відповідач при розрахунку пенсії не використав наявну у нього інформацію про суму чистого доходу, на який нараховувались страхові внески, розміри і дати сплати внесків.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

З вказаного вбачається, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.

Наведене кореспондується положенням ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Порядок обчислення заробітної плати визначено статтею 40 Закону № 1058, відповідно до якої для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством (довідка), за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до п. 2 статті 41 Закону № 1058 до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

Суд не приймає до уваги посилання відповідача лише на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, покладений в основу листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 29.01.2021 та відзиву на позов від 23.06.2021, зважаючи на те, що у відповідному Порядку вказано про видачу довідок про заробітну плату на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа яка звертається за пенсією. Проте позивач є самозайнятою фізичною особою - приватним нотаріусом.

З 06.09.1996 набрала чинності Інструкція про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 11-1 від 06.09.96 Інструкція №11-1), яка діяла у період з 1997 по 2000 рік.

Відповідно до п. 2.7 Інструкції № 11-1 платниками обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду є, зокрема, громадяни, які займаються індивідуальною підприємницькою діяльністю, а також адвокати, їх помічники, приватні нотаріуси та інші громадяни, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно її праці (в редакції Інструкції № 11-1, чинній з 29.07.97 - фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих працівників, адвокати, приватні нотаріуси).

Пунктом 4.7 Інструкції №11-1 передбачено, що тариф обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду для платників, зазначених у п.2.7 цієї Інструкції - 33,6 відсотка суми доходу (в редакції Інструкції №11-1, чинній з 29.07.97 - 32 відсотки від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яку обчислено в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України).

Відповідно до п. 7.1 Інструкції № 11-1 збори громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, адвокатів, їх помічників, приватних нотаріусів та інших громадян, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно на її праці, нараховуються на чистий доход, що підлягає оподаткуванню, тобто на різницю між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що пов`язані з одержанням доходу, на підставі витягів з податкових декларацій. При цьому не враховуються суми акцизного збору і податку на добавлену вартість. Такі витяги, завірені податковою інспекцією, подаються платником до Пенсійного фонду в 15-денний строк після закінчення кварталу. При визначенні чистого доходу громадянина-підприємця не включаються суми винагород, одержані ним за працю по угодах цивільно-правового характеру, так як нарахування страхових зборів на них повинно здійснювати підприємство, що виплачує винагороду, крім випадків, коли суми винагород виплачені підприємством (фірмою), що являється іноземною юридичною особою.

Згідно з п. 7.2 Інструкції №11-1 страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в п. 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.

Згідно з п. 18.4 Інструкції №11-1 платники внесків, зазначені в пп.2.2, 2.3, 2.4, 2.7 цієї Інструкції, зобов`язані зберігати облікові дані про нарахування, утримання та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду протягом трьох років.

Пунктом 19 Інструкції №11-1 визначено відповідальність платників внесків.

Відповідно до п. 17.1 контроль за правильним нарахуванням, своєчасним і повним перерахуванням та надходженням внесків, інших платежів, а також витрачанням коштів Пенсійного фонду здійснюється органами Пенсійного фонду.

Згідно з п. 7.7 Інструкції №11-1 орган Пенсійного фонду видає довідку про сплату страхових зборів (додаток № 4 цієї Інструкції) платникам, що припинили підприємницьку діяльність або змінили місце проживання, а також для подання її до органів соціального захисту населення при призначенні або перерахунку пенсії.

Таким чином, у період з 06.09.1996 сплата внесків до Пенсійного фонду була обов`язковою в тому числі для приватних нотаріусів. За порушення порядку сплати внесків до Пенсійного фонду Інструкцією №11-1 передбачено відповідальність. При цьому обов`язки щодо видачі довідки згідно з додатком № 4, контролю за правильним нарахуванням, своєчасним і повним перерахуванням та надходженням внесків покладався на органи Пенсійного фонду України.

З урахуванням законодавства про порядок сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, яке діяло у період здійснення приватним нотаріусом діяльності з 1997 по 2000 рік, суд дійшов висновку про те, що відомості про страховий стаж за вказаний період можуть бути враховані на підставі довідки за формою, передбаченою додатком №4 до Інструкції №11-1, або на підставі облікових даних про сплату страхових внесків, ведення яких віднесено до функцій органів Пенсійного фонду України.

При цьому обов`язок щодо перевірки відомостей про сплату позивачем внесків до Пенсійного фонду України покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для врахування до страхового стажу позивачу періоду з 1997 по 2000 рік відповідач був зобов`язаний перевірити облікові дані та звітність про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказаний період.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Натомість, відповідач не надав докази, що підтверджують або спростовують сплату ОСОБА_1 страхових внесків до Пенсійного фонду України у період з 1997 по 2000 рік, зокрема, документи, які щокварталу подавалися платниками відповідно до вимог Інструкції №11-1, або інші письмові докази щодо сплати страхових внесків за вказаний період.

На підтвердження відомостей про чистий оподаткований дохід позивача у матеріалах справи наявні такі докази: розрахунок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування приватним нотаріусом ОСОБА_1 за 1997 - 2001 роки, виданий Деснянським районним відділом м. Чернігова Чернігівського обласного управління Пенсійного фонду України.

У матеріалах справи наявна довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 19.08.2010 №116 за період з 1995 по 2000 рік, видана ОСОБА_1 про те, що його заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії, склала 7241, 92500 грн. У довідці вказано, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок). Довідка видана на підставі особових рахунків за 1995-2000 роки.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 28.01.2020 №2500-0503-9/527 відповідач повідомив позивача, що він був зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова, як приватний нотаріус 27.03.1997.

Згідно даних карток особового рахунку з 27.03.1997 по 30.09.2013 року до органів Пенсійного фонду України сплачувались страхові внески: 14.03.1997-11500,00 грн.; 31.03.1997-8000,00 грн.; 22.10.1997-10100,00 грн.; 31.12.1997- 16000,00 грн.; 08.02.2000 - 1150,71 грн.; 23.02.2000-72,87 грн.; 25.02.2000 - 2200,00 грн.; 20.07.2000- 1041,06 грн.; 19.10.2000-803,20 грн.; 29.12.2000-960,00 грн.; 20.04.2004 - 2660,00 грн.; 20.07.2004 -660,00 грн; 30.12.2004-3500,00 грн.; 31.03.2005 -5182,40 грн.; 03.04.2006 - 12000,00 грн.; 28.03.2007 - 12000,00 грн.; 02.04.2007 - 5400,00 грн.; 31.01.2008 - 16000,00 грн. (у тому числі 1600,00 грн. за найманих працівників); 01.02.2008-5000,00 грн.; 04.04.2008 - 15021,44 грн. (у тому числі 543,84 грн. за наймані працівників); 05.05.2008 - 554,40 грн. (за найманих працівників); 11.09.2008 - 554,40 грн. (за найманих працівників); 04.11.2008 - 32,70 грн. (за найманих працівників); 04.09.2009 - 48,51 грн. (за найманих працівників); 05.11.2009 - 26,00 грн. (за найманих працівників); 01.12.2009 - 1047,56 грн. (за найманих працівників); 05.02.2010 - 1223,56 грн. (за найманих працівників); 22.03.2010 - 472,74 грн. (за найманих працівників); 26.03.2010-10278,72 грн.; 12.05.2010-311,17 грн. (за найманих працівників); 06.07.2010 - 622,34 грн. (за найманих працівників); 06.08.2010 - 372,11 грн. (за найманих працівників); 11.03.2011 - 6760,85 грн.; 28.12.2011-6000,00 грн.; 12.03.2012 -6793,20 грн.; 25.03.2013-10578,64 грн.

Повернуто коштів платнику: 10000,00 грн.-05.05.1998; 2860,05 грн. - 02.04.2001; 45874,24 грн. - 30.06.2009; 1190,00 грн.-26.10.2009.

Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 01.04.2020 №829-850/П-05/8-2500/20 відповідно до даних карток особового рахунку, довідок державної податкової інспекції, актів перевірок та наданої звітності з 1997 по 2006 роки до органів Пенсійного фонду України було нараховано та сплачено страхові внески за такі періоди:

За 1997 рік сума чистого доходу для розрахунку збору до Пенсійного фонду 60250,00 грн): І кв. - 35198,00x33,6%=11826,53 грн; II кв. - 22848,74x33,6%=7677,18 грн; III кв. - 2203,26x0,32%=705,04 грн.

Усього нараховано та сплачено збору- 20208,75 грн.

Внески за IV квартал не нараховувались, у зв`язку з відсутністю чистого доходу. Згідно наданих витягів, нарахування відбувались поквартально без розбивки помісячно, інформація в розрізі помісячно відсутня.

За 1998 рік сума чистого доходу для розрахунку збору до Пенсійного фонду 37149,92 грн): І кв. - 5748,93x0,32=1839,66 грн; II кв. - 20580,68x0,32=6585,81 грн; IІІ кв. - 7820,31x0,32=2502,50 грн; IV кв. - 3000,00x0,32=960,00 грн (нарахування відбувалось з розрахунку максимальної величини прибутку, з якого справляються збори, в межах 1000,00 грн. за жовтень, листопад, грудень 1998 року).

Усього нараховано та сплачено збору - 11887,97 грн.

Згідно наданого витягу, за період І-ІІІ квартали нарахування відбувались поквартально без розбивки помісячно, інформація в розрізі помісячно відсутня.

За 1999 рік сума чистого доходу для розрахунку збору до Пенсійного фонду 7661,02 грн: І кв. - 2658,24x0,32=850,64 грн; II кв. - 2,78x0,32=0,89 грн; IІІ кв. - 2000,00x0,32=640,00 гри; IV кв. - 3000,00x0,32=960,00 грн.

Усього нараховано та сплачено збору - 2451,53 грн.

Згідно наданого витягу, за період I-IV квартали нарахування відбувались поквартально без розбивки помісячно, інформація в розрізі помісячно відсутня.

За 2000 рік сума чистого доходу для розрахунку збору до Пенсійного фонду 10524,33 грн: І кв. - 1524,33x0,32=487,79 грн; II кв. - 3000,00x0,32=960,00 грн (нарахування відбувалось з розрахунку максимальної величини прибутку, з якого справляються збори, в межах 1000,00 грн. за квітень, травень, червень 2000 року); III кв. - 3000,00x0,32=960,00 грн (нарахування відбувалось з розрахунку максимальної величини прибутку, з якого справляються збори, в межах 1000,00 грн. за липень, серпень, вересень 2000 року); IV кв. - 3000,00х,032=960,00 грн (нарахування відбувалось з розрахунку максимальної величини прибутку, з якого справляються збори, в межах 1000,00 грн. за жовтень, листопад, грудень 2000 року).

Усього нараховано та сплачено збору - 3367,79 грн.

Водночас, відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації за період з 1997 по 2000 рік без перевірки облікових даних про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, зокрема, доказів щодо сплати страхових внесків за вказаний період не може бути підставою для відмови у зарахуванні вказаних періодів до страхового стажу позивача, а не вирішення спірного питання не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист в питанні обрахунку пенсії.

Відсутні і докази вчинення відповідачем дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити трудовий стаж позивача.

Таким чином, відповідач при розрахунку пенсії не використав наявну у нього інформацію про суму чистого доходу, на який нараховувались страхові внески, розміри і дати сплати внесків.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що враховуючи встановлені у справі обставини, наявні у матеріалах докази, відповідач дійшов неправомірного висновку про обчислення пенсії із заробітку за період страхового стажу лише з 01.07.2000.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко