Справа № 280/3308/22
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 280/3308/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі № 280/3308/22 (суддя І інстанції Прудивус О.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач-1) та Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області (відповідач-2) про визнання протиправними дії, скасування рішення і протоколу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним і скасувати протокол відповідача-1 від 18.01.2022 про нарахування йому заборгованості за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 у розмірі 112729,36 грн;

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача-1 від 18.01.2022 № 27 щодо перерахунку пенсії з урахуванням «двоскладової формули» та зменшення розміру пенсійної виплати до 2200,00 грн;

- зобов`язати відповідача-1 перерахувати і виплатити йому пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 23% від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.01.2022, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією;

- зобов`язати відповідача-1 встановити і виплачувати пенсію за віком у розмірі 7300 грн щомісячно, починаючи з 01.01.2021;

- зобов`язати відповідача-1 встановити і виплачувати пенсію за віком у розмірі 8255,23 грн щомісячно, починаючи з 01.03.2022;

- стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на його користь в якості відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями органу державної влади, у розмірі 50 000 грн;

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року позов задоволений частково. Визнано протиправним і скасовано рішення відповідача-1 від 18.01.2022 № 27 щодо перерахунку пенсії позивачу з урахуванням «двоскладової формули» та зменшення розміру пенсійної виплати до 2200,00 грн. Зобов`язано відповідача-1 перерахувати і виплатити позивачу пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 23% від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.01.2022, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову і прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі № 0840/3009/18, відповідачем перераховано пенсію за віком з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років, починаючи з 01.07.2018. Тобто, спірні правовідносини, на думку відповідача-1, між сторонами вже вирішені та перейшли до стадії виконання судового рішення. Зауважив, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 280/4469/19, а також у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 і від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19.

Апелянт зазначив, що фактично позов обґрунтований незгодою позивача з розрахунком пенсії за двоскладовою формулою. Між тим, порядок розрахунку громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регламентований ч. 2 ст. 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч. 2 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Застосування вказаних правових норм має здійснюватись у нерозривному зв`язку.

Не підтвердженою, на думку відповідача-1, також є заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Від відповідача-2 до суду надійшов відзив, в якому останній просив врахувати відзив казначейства на позов від 13.06.2022 № 04-12-10/3012 і зазначив, що підтримує зазначену позицію.

Відповідач-1 процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році ІІІ категорії, у зв`язку з чим з 03.05.2011 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV). (а.с. 26)

Пенсія позивачу призначена зі зменшенням загальновстановленого пенсійного віку на 10 років, що передбачено ст. 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII), як особі, яка працювала у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 по 31.12.1986 не менше 5 календарних днів. (а.с. 36)

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі № 0840/3009/18, яке набрало законної сили 07.12.2018, частково задоволено позов позивача до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років з 01.07.2018. (а.с. 36-38)

Листом від 25.01.2019 № 33/Л-9 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомило позивача, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 йому здійснено перерахунок пенсії з 01.07.2018 та збільшено пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років. (а.с. 24)

У травні 2019 року позивач звернув до примусового виконання виконавчий лист у справі № 0840/3009/18, виданий Запорізьким окружним адміністративним судом 17.05.2019. Постановою від 29.05.2019 ВП № 59225141 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косінов І.В. відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі № 0840/3009/18, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 17.05.2019. (а.с. 32)

Постановою державного виконавця від 26.07.2019 виконавче провадження ВП 59225141 закінчено. Постанова обґрунтована тим, що відповідач-1 перерахував і виплатив позивачу пенсію за віком з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, збільшивши виплату за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років з 01.07.2018 згідно з рішенням від 21.11.2018 № 27. Залишок суми внаслідок перерахунку виплачено на користь позивача у розмірі 268,50 грн, разом з основною сумою пенсії у грудні 2018 року. (а.с. 33)

06.01.2022 відповідач-1 склав і направив позивачу лист № 0800-0504-8/6968, в якому поінформував останнього, що з 01.12.2021 по 31.01.2022 у нього виникла переплата пенсії у сумі 85,92 грн у зв`язку з приведенням пенсійної справи у відповідність. Про факт переплати свідчить протокол відділу опрацювання пенсійної документації № 1 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Також, позивачу запропоновано повернути вказану суму переплати пенсії у добровільному порядку шляхом написання відповідної заяви. (а.с. 23)

18.01.2022 відповідач-1 за результатами перерахунку пенсії склав Протокол за період з 01.07.2018 по 31.01.2022, відповідно до якого сума надмірно виплаченої позивачу пенсії за вказаний період складає 112 729,36 грн. (а.с. 34-35)

Листом від 25.01.2022 № 0800-0504-8/6968 відповідач-1 повідомив позивача, що з 01.07.2018 по 31.01.2022 у нього виникла переплата пенсії у сумі 112729,36 грн, що підтверджується протоколом відділу опрацювання пенсійної документації № 1 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Враховуючи викладене, позивачу відповідно до ст. 50 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV повторно запропоновано повернути вказану суму переплати пенсії у добровільному порядку. (а.с. 29)

08.02.2022, у зв`язку зі зменшенням відповідачем-1 в односторонньому порядку розміру пенсійної виплати позивачу з 5348,1 грн (розмір отримуваної позивачем пенсії у період з березня 2021 року по грудень 2021 року) до 2220 грн (розмір пенсії позивача після перерахунку) останній звернувся до відповідача-1 із заявою-скаргою, в якій просив, зокрема, надати: роз`яснення щодо законних підстав зменшення розміру пенсії з 5 348 грн до 2 200 грн; копії протоколів щодо переплати пенсії у розмірі 85,92 грн та 112 729,36 грн відповідно; детальні (щомісячні) розрахунки нарахованої переплати; скасувати нараховану позивачу заборгованість у розмірі 112 729,36 грн. (а.с. 21)

Листом від 11.04.2022 № 3385-2198/П-02/8-0800/22 відповідач-1 повідомив позивача, що розмір виплачуваної йому пенсії з 01.07.2018 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі № 0840/3009/18 складав 3672,84 грн. Під час проведених у січні 2022 року контрольних заходів встановлено, що розмір пенсії позивача було визначено невірно, тому матеріали пенсійної справи переглянуто шляхом обчислення розміру такої пенсії за двоскладовою формулою. Отже, як зазначив відповідач-1, за підсумком двох складових розмір пенсії позивача склав 2200 грн, а з 01.03.2022 2300 грн, де: 168 грн розмір пенсії за першою складовою з обмеженням; 1403,93 грн. розмір пенсії за другою складовою (заробіток 11780,86 грн * 0,11917 коефіцієнт стажу); 193,32 грн доплата за понаднормовий стаж 18 років (1074 грн * 18%); 113,88 грн додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, віднесених до ІІІ категорії; 54,87 грн доплата до мінімальної пенсійної виплати (1934 грн); 366 грн доплата індексації з 01.03.2022 до 2300 грн. Таким чином, на думку відповідача-1, розмір пенсії позивача розрахований згідно з рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі № 0840/3009/18.

Також у листі від 11.04.2022 № 3385-2198/П-02/8-0800/22 відповідачем-1 зауважено, що про суми переплат, виявлених під час приведення пенсійної справи у відповідність, позивача повідомлялось листами від 06.01.2022 № 0800-0504-8/1058 та від 25.01.2022 № 0800-0504-8/6968. Крім того, відповідач-1 надіслав позивачу виписку з розпорядження про перерахунок пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії позивача. (а.с. 19)

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, законодавець у Законі України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» не передбачив застереження про те, що зміни, які вносяться до ч. 2ст. 56 Закону України Закону України від 28.02.1991 № 796-XII поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності вказаними законодавчими змінами. Отже, відповідач-1 під час проведення перерахунку пенсії безпідставно застосував по відношенню до позивача так звану «двоскладову формулу» для обчислення пенсії та, як наслідок, без належних на те правових підстав нарахував йому заборгованість за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 у розмірі 112729,36 грн, у зв`язку з чим позов в частині визнання протиправним і скасування протоколу відповідача-1 від 18.01.2022 про нарахування заборгованості позивачу за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 у розмірі 112729,36 грн; визнання протиправним і скасування рішення відповідача-1 від 18.01.2022 № 27 щодо перерахунку пенсії з урахуванням «двоскладової формули» та зменшення розміру пенсійної виплати позивачу до 2200 грн і відповідно зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону № 796, збільшивши пенсію на 23% від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.01.2022, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією підлягають задоволенню.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення лише в частині задоволення позову.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом № 796-XII, відповідно до ч. 2 ст. 56 якого (в редакції на момент призначення позивачу пенсії) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII (в редакції Закону № 2148-VIII, який набув чинності з 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами ч. 2 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже, редакція частини 2 ст. 56 Закону № 796-XII до 11.10.2017 передбачала пільгове нарахування понаднормового стажу без умови призначення пенсії згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

Як зазначалось вище, позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058-IV, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році ІІІ категорії зі зниженням загальновстановленого пенсійного віку на 10 років, що передбачено ст. 55 Закону № 796-XII. (а.с. 36)

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі № 0840/3009/18 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.07.2018 та, відповідно, збільшило її розмір за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років, про що позивача проінформовано листом від 25.01.2019 № 33/Л-9. (а.с. 24). Водночас, 18.01.2022 відповідач-1 за результатами перерахунку пенсії склав Протокол за період з 01.07.2018 по 31.01.2022, відповідно до якого сума надмірно виплаченої пенсії за вказаний період складала 112729,36 грн. (а.с. 34-35) Отже, у січні 2022 року відповідач -1 в односторонньому порядку зменшив розмір пенсії позивача з 5348,1 грн (а.с. 34) до 2220,00 грн (а.с. 39), оскільки у ході проведених в січні 2022 року контрольних заходів пенсійним органом був виявлений факт невірного обчислення при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі № 0840/3009/18 розміру пенсії позивача, у зв`язку з чим матеріали пенсійної справи позивача переглянуті. Як наслідок, обчислення розміру пенсії позивача було здійснено відповідачем-1 із застосуванням двоскладової формули. (а.с. 19)

Таким чином, за підсумком двох складових розмір пенсії позивача склав 2200 грн, а з 01.03.2022 2300 грн. (а.с. 19)

Колегія суддів зазначає, що позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС призначено пенсію згідно з ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII в редакції, яка регулювала пільгове обчислення понаднормативного стажу без обов`язкової умови призначення пенсії на підставі ч. 2 статті 27 Закону № 1058-IV.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі № 0840/3009/18 за позивачем фактично визнано право на отримання позивачем пенсії з урахуванням приписів ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII в редакції до 11.10.2017, і позивач таку пенсію отримував.

Згідно з приписами статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позивач набув право на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч. 2 ст. 56 Закону № 796 стаж (20 років для чоловіків) в момент призначення йому пенсії, а тому не може бути позбавлений такого права прийнятими в подальшому законами, оскільки це звужує вже досягнуті ним права, що суперечить положенням наведених вище статей 22 та 58 Конституції України.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, в Законі № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» не передбачено застереження про те, що зміни, які вносяться до ч. 2 ст. 56 Закону України Закону № 796-XII поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності вказаними законодавчими змінами.

Отже, відповідач-1 під час проведення перерахунку пенсії безпідставно застосував по відношенню до позивача приписи ч. 2 ст. 56 Закону № 796 в редакції після 11.10.2017 та без належних на те правових підстав зменшив розмір його пенсії та нарахував заборгованість за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 у розмірі 112729,36 грн.

Таким чином, рішення відповідача-1 від 18.01.2022 № 27 щодо перерахунку пенсії з урахуванням «двоскладової формули» та протокол відповідача-1 від 18.01.2022 про нарахування заборгованості позивачу, які за своїм правовим підґрунтям є тотожними, є протиправними. З аналогічних підстав протиправним є зменшення відповідачем-1 розміру пенсійної виплати позивача до 2 200 грн.

Отже, позов в частині визнання протиправним і скасування протоколу відповідача-1 від 18.01.2022 про нарахування заборгованості позивачу за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 у розмірі 112729,36 грн, а також про визнання протиправним і скасування рішення відповідача-1 від 18.01.2022 № 27 щодо перерахунку пенсії з урахуванням «двоскладової формули» та зменшення розміру пенсійної виплати позивача до 2200,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, що є підставою для його задоволення в цій частині, про що правильно вказав суд першої інстанції.

Стосовно доводів апелянта про те, що спірні правовідносини вже фактично вирішені Запорізьким окружним адміністративним судом у рішенні від 03.09.2018 у справі № 0840/3009/18, а безпосередньо незгода позивача з діями/бездіяльністю відповідача-1 під час виконання вказаного судового рішення повинна розглядатись не в окремому судовому порядку, а у порядку ст. 383 КАС України, суд зауважує таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що резолютивною частиною судового рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі № 0840/3009/18 протиправність дій відповідача щодо перерахунку пенсії з урахуванням «двоскладової формули» не визнавалась. Також, у межах вказаної справи судом не надавалась оцінка розміру пенсії позивача та цифровим значенням, застосованим відповідачем 1 під час розрахунку такого розміру. Отже, застосування положень ст. 383 КАС України по відношенню до досліджуваних правовідносин є безпідставним. Належних та достатніх доказів зворотнього представником відповідача-1 не надано.

Посилання апелянта на постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 і від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19 суд вважає недоречним, оскільки предмет спору у справі № 440/1810/19 не є тотожним зі справою 280/3308/22, а у справі № 806/2143/15 позиція суду навпаки спростовує доводи апелянта в цій частині.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача-1 перерахувати і виплатити позивачу пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII, збільшивши пенсію на 23% від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.01.2022, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, суд також зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання ефективного способу захисту неодноразово розглядалось Європейським судом з прав людини, який, зокрема у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, необхідним є зобов`язання відповідача-1 перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України Закону України від 28.02.1991 № 796-XII, збільшивши пенсію на 23% від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.01.2022, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Вирішуючи апеляційну скаргу на рішення суду в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом проаналізовано матеріали справи і встановлено, що з метою отримання правової допомоги між Адвокатським об`єднанням «КОМПАНІЯ «ДОВІРА» і позивачем укладений договір від 08.02.2022 № 6/22. (а.с. 20)

У матеріалах справи наявні засвідчені копії Акту приймання-передачі наданих послуг від 27.04.2022 № 1 на суму 4 500,00 грн. (а.с. 16) та квитанції № 1 від 27.04.2022 на суму 4500,00 грн. (а.с. 16, 22)

Щодо доводів апелянта про не дослідження судом першої інстанції оригіналів документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2021 у справі № 200/12799/19-а, відповідно до якої відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».

Таке правозастосування випливає з нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу, імплементованої у КАС України з 15 грудня 2017 року, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки належить сплатити.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. Великою Палатою Верховного Суду відзначено, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта (постанови Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а, від 18.03.2021 у справі № 520/4012/19, від 23.04.2021 у справі № 521/15516/19, від 14.06.2021 у справі № 826/13244/16).

Суд також враховую позицію Верховного Суду викладену у постанові від 14.07.2021 у справі № 808/1849/18.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Боттацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що нормами КАС України передбачений критерій співмірності гонорару адвоката, який полягає у тому, що заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Виходячи з предмету та ступеня складеності досліджуваного публічно-правового спору, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що витрати на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн. є неспівмірними та необґрунтованими.

В частині 6 ст. 134 КАС України законодавець регламентував, що у разі недотримання вимог ч. 5 ст. 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, що підлягають присудженню на користь позивача, до 2 500 грн.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки справа є справою незначної складності відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 291, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі № 280/3308/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко