Справа № 490/2438/22
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/90/2023 Справа № 490/2438/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2022 року Позивач звернувся в Центральний районний суд м. Миколаєва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, мотивуючи тим, що інспекторами відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті неправомірно винесено відносно неї постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

- постанова серія ВМ № 00003241 від 14.12.2021 року за ч. 2 ст. 132 1 КУпАП на суму 34 000, 00 грн, відповідно до якої 19.10.2021 р. о 7 год. 36 хв. автобетононасос FORD CARGO державний номер НОМЕР_1 був зафіксований автоматизованим технічним засобом за адресою Т-15-13, км. 36 + 598 Миколаївська обл. із перевищенням навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 13,8% (5,684 тон);

- постанова серія ВМ № 00002631 від 10.12.2021 року за ч. 2 ст. 132 1 КУпАП на суму 34 000, 00 грн, відповідно до якої 10.12.2021 р. о 7 год. 54 хв. автобетононасос FORD CARGO державний номер НОМЕР_1 був зафіксований автоматизованим технічним засобом за адресою Т-15-13, км. 36 + 600 Миколаївська обл. із перевищенням навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 12,4% (5,415 тон);

- постанова серія ВМ № 00006290 від 06.01.2022 року за ч. 2 ст. 132 1 КУпАП на суму 17 000, 00 грн., відповідно до якої 08.11.2021 р. о 8 год. 35 хв. автобетононасос КРАЗ державний номер НОМЕР_2 був зафіксований автоматизованим технічним засобом за адресою Т-15-13, км. 36 + 598 Миколаївська обл. із перевищенням навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 5,5% (4,104 тон).

Позивач вважає, що оскаржувані постанови винесено протиправно з порушенням відповідного законодавства. Зазначив, що маса транспортних засобів із вантажем згідно товаросупровідних документів становить величину значно меншу нормативу; в постановах при перевезенні однакового вантажу зафіксоване різне навантаження, що фізично неможливо; перевищення розподілу навантаження на вісі не могло мати місце, так як зазначені у постановах автомобілі є спеціалізованими транспортними засобами, спеціально розробленими саме для перевезення товарного бетону; оскаржувані постанови не містить даних, які мали бути в них відображені у відповідності до вимог діючого законодавства.

Вказав, що автоматизований технічний засіб Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, 10025 не враховує особливості зважування рухомого рідкого вантажу. В момент зважування, коли автомобіль перебував на точках зважування автоматичного комплексу, ємність автобетонозмішувача в якій перебував бетон оберталася. Товарний бетон в ємності постійно переміщується і внаслідок сили обертання і динамічного навантаження вага, що відображається при зважуванні рухомого вантажу значно збільшується, що робить дані зважування такими, що не відповідають дійсності. Згідно технологічного процесу коли автобетонозмішувач рухається з заводу на об`єкт будівництва його ємність постійно обертається. Зупинка ємності на тривалий час призводить до втрати пластичності і застигання бетону. Те що автоматична система зважує рухомий об`єкт, в якому рідкий вантаж обертається не прямолінійно і не по напрямку руху автомобіля, робить результати зважування необ`єктивними, некоректними і непридатними для використання.

З постановами та діями відповідача позивач не погоджується, вважає постанови незаконними, необґрунтованими, винесеними з порушенням чинного законодавства, та такими, що порушують його права і не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що строк звернення до суду з вказаним позовом пропустив з поважних причин, оскільки оскаржувані постанови не отримував і дізнався про їх існування лише після відкриття виконавчого провадження, що позбавило його права своєчасно оскаржити зазначені постанови, копії необхідні для оскарження отримав не пізніше як за 10 днів до подання позову до суду. Просить поновити строк звернення з даним позовом до суду, визнати протиправними та скасувати постанови винесені відносно нього про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 18.07.2022 року, враховуючи клопотання про поновлення строку подання позову до суду, позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку скороченого письмового провадження без виклику сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, та витребуваних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем.

Позивач подав до суду додаткові пояснення до позову, де зазначив, що всупереч вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Мінінфраструктури №512 від 27.09.2021, оскаржувані постанови не містять даних щодо: дати, часу та місця вчинення адміністративного правопорушення (зазначено лише дата і час фіксації здійснення вимірювання), повну масу транспортного засобу; смуги руху; напрямок руху; категорія транспортного засобу; тип транспортного засобу; ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі; допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги. Оскаржувані постанови містять лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак відповідачем належним чином не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження, зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тоннах. Тобто оскаржувані постанови не відповідають вказаній Інструкції.

Вказав, що згідно до пп. 2, 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879, вимірювання (зважування) проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію №02-84-08. Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (тобто з рідким бетоном).

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, яким просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування відповідачем зазначено, що уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення Позивачем адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 132-1 КУпАП та розглянуто справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. Оскаржувані постанови відповідають діючому законодавству та містять усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП, пунктом 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174, Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 (надалі Інструкція № 512), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 01 жовтня 2021 р. за № 1286/36908 (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення).

Недоречним є посилання Позивача на Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 адже, згідно пункту 1 вказаного Порядку, його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах.

Також відповідач посилаючись на висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі № 803/1540/16 від 24.07.2019 зазначив, що переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Відповідач зазначає, що в контексті п. 22.5 Правил дорожнього руху України, властивості вантажу повинен враховувати саме перевізник, а не Укртрансбезпека зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме, як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Крім іншого, Відповідач зазначає, що твердження Позивача про «зсув центру ваги під час нахилу авто при заїзді на платформу ваг» є необґрунтованим, оскільки ваговий комплекс розташований на рівній ділянці дороги і під час проїзду авто через автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на транспорті в автоматичному режимі його нахилу не відбувається, а транспортний засіб рухається у звичному режимі.

Також Відповідач вказує, що чинні нормативно-правові акти не передбачають окремі порядки зважування наливних та насипних вантажів, а у Порядку №1174, який є єдиним нормативно-правовим актом, що визначає механізми фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, відсутні будь-які посилання на методики визначення загальної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.

Додатково Відповідач зазначає, твердження Позивача про можливу несправність вимірювального засобу ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджуються матеріалами справи, в той час як сама наявність сертифікату на вимірювальний засіб свідчить про проведення його повірки, а всі випробування проводились за участю працівників ДП «Укрметртестстандарту» та «Укртрансбезпеки» згідно з методиками у відповідності до законодавчих актів та нормативних документів діючих в Україні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, що оскільки позивачем оскаржувані постанови отримані 01.07.2022 року, а позов подано до суду в десятиденний термін після їх отримання, то у відповідності до норм КУпАП даний строк ним не пропущено виходячи з наступного.

Згідно частини 1, 5, 7 статті 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Місцем реєстрації (проживання) фізичної особи є адреса, відомості про яку внесені до Єдиного державного демографічного реєстру, що відповідає пункту 51 частини 1 статті 7 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Отже, Єдиний державний реєстр транспортних засобів, на який посилається Відповідач, як на джерело інформації про реєстрацію місця проживання Позивача, не підтверджує зареєстроване/задеклароване місця проживання фізичної особи, яка не є власником транспортного засобу, а є лише керівником юридичної особи, яка володіє автомобілем.

У разі невручення постанови адресату (фізичній особі) за зазначеною в Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Враховуючи зазначене, вимоги статті 279-5 КУпАП вважаються належним чином виконані, якщо постанову про притягнення керівника юридичної особи, яка є власником транспортного засобу до адміністративної відповідальності направлено саме на адресу зазначену в Єдиному державному демографічному реєстрі.

Судом встановлено, що в усіх оскаржуваних постановах, адресою проживання Позивача зазначено АДРЕСА_1 , в той час, як з 09.09.2020 року зареєстрованим/задекларованим місцем проживання Позивача є адреса: АДРЕСА_2 ., що свідчить про порушення встановленого законом порядку направлення постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, Позивач в установленому законом порядку не отримувала оскаржувані постанови, відмітка про повернення поштового відправлення, міститься на конверті, що не містить належної адреси місця проживання Позивача, про існування оскаржуваних постанов остання довідалася лише після звернення їх до примусового виконання.

Таким чином, оскільки оскаржувані Постанови на адресу Позивача, що зазначена в Єдиному державному демографічному реєстрі не направлялись, отже були оскаржені протягом встановленого законом строку до суду.

Щодо обгрунтованості позовних вимог суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Таким чином, ПДР встановлено заборону перевезення вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують хоча б один нормативно-ваговий параметр фактичної маси та/або навантаження на вісь. А відтак, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком №1174. Відповідно до п.7 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку. Пунктами 11-17 Порядку №1174 визначено, що автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих. Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, визначено Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021р. №512.

Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Згідно п.2 Розділу ІІ Інструкції №512 уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

Пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Таким чином, враховуючи, що сформована системою в автоматичному режимі постанова виноситься без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачено пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512, а також враховуючи, що ні Порядком №1174, а ні Інструкцією №512 не передбачено перед винесенням постанови складення будь-яких інших матеріалів (актів, довідок зважування тощо), можливість перевірити правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП виникає у уповноваженої на те особи, в тому числі суду, на підставі дослідження інформації від автоматичних пунктів, яка передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Дослідивши наявні в матеріалах справи інформаційні картки габаритно-вагового контролю стосовно зафіксованої події адміністративного правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що з них являється за можливе встановити метадані, перелік яких визначено пунктом 15 Порядку №1174.

Порушення, за які позивачку спірними постановами притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою комплексних технічних засобів марки Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, 10025, які пройшли повірку у встановленому законодавством порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи експертним висновком від 06.09.2021 сертифікатом перевірки від 17.06.2021 та сертифікатами відповідності від 01.09.2021.

Отже, доводи Позивача щодо недостовірності показів вимірювальної техніки суд вважає безпідставним, а сумніви щодо точності вимірювання є лише припущеннями.

Процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/ коригувати або змінювати зміст такої постанови - є неможливим.

Надаючи правову оцінку доводам Позивача про те, що спірні постанови по справі про адміністративні правопорушення не в повній мірі відповідають вимогам Інструкції №512 апеляційний суд виходить з наступного.

В спірних постановах по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Суд дійшов висновку, що зміст оскаржуваних постанов відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, а тому помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що в оскаржуваних постановах відсутній необхідний обсяг інформації, оскільки вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені ст.283 КУпАП.

Що стосується інформації щодо смуги руху, напрямку руху, максимально дозволеного навантаження на вісь, марки, моделі, державного номерного знаку причепу, категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількість коліс) на вісі, суд вважає, що така інформація не є обов`язковою для встановлення складу правопорушення та зазначається уповноваженою особою за можливості встановлення такої інформації.

При цьому, як вже зазначалося судом, з наявних в матеріалах справи інформаційних карток габаритно-вагового контролю являється за можливе встановити метадані, перелік яких визначено пунктом 15 Порядку №1174.

Позивач зазначає, що проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду транспортного засобу на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого (подільного) вантажу, не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу авто при заїзді на платформу ваг, тоді як рідкий (подільний) вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил та переміщується з осі на вісь під дією мінімального руху чи мінімального зміщення кута нахилу.

Суд не може погодитися з такими твердженнями Позивача, оскільки Додатком до Порядку №1174 визначено вимоги до облаштування автоматичних пунктів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, пунктом 2 яких встановлено, що устаткування автоматичного пункту встановлюється на ділянках автомобільних доріг, на яких не порушується рівномірність руху.

Доводи позивача, про те, що відповідність маси кожного транспортного засобу нормативним параметрам, що визначені у п.22.5 ПДР України, підтверджена товарно-транспортними накладними, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки зі змісту абз. 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 слідує, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.

Більше того, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу, навантаження на осі, тощо.

Позивач посилається на відсутність методики визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено вищезазначеним Порядком №1174, в якому відсутні посилання на методику визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, затвердженого спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Таким чином, Позивач дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для визначення перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу з рідким вантажем.

Слід також зазначити, що з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.

Як стверджує Відповідач розрахунок % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами здійснено за формулою відповідно до ДСТУ ОІМL R 134-1:2010. При цьому Державною службою України з безпеки на транспорті наведено відповідний розрахунок згідно кожної з спірних постанов, за наслідками дослідження яких у суду не виникає сумнівів у їх правильності.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено рух транспортних засобів із перевищенням нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР України, за що оскаржуваними постановами Позивача правильно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов.

Разом з тим, суд звертає увагу на зміст статті 300-2 КУпАП, якою встановлено, що у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили. У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300- 1, 300- 2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Аналізуючи зазначені правові норми у своїй сукупності суд приходить до висновку, що постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії ВМ № 00003241 від 14.12.2021 року, серії ВМ № 00002631 від 10.12.2021 року, серії ВМ № 00006290 від 06.01.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП на момент їх оскарження до суду, не набули законної сили у встановленому законом порядку, що не позбавляє Позивача права на їх добровільне виконання у порядку, передбаченому статтею 300-2 КУпАП.

За такого, оскільки Позивач скористався своїм правом на оскарження вказаних постанов положення ст. 308 КУпАП щодо стягнення подвійного розміру штрафу, зазначеного у постановах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 застосовані бути не можуть.

Керуючись ст. 8, 9, 77, 139, 242-246, 271, 286 КАС України, ст. 247, 251, 258, 289, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанов Державної служби України з безпеки на транспорті серії ВМ № 00003241 від 14.12.2021 року, серії ВМ № 00002631 від 10.12.2021 року, серії ВМ № 00006290 від 06.01.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 квітня 2023 року.

Відомості про учасників справи:

- позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

- відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, ідентифікаційний код 39816845, місце знаходження: проспект Перемоги, 14, м. Київ Київської області.

Суддя О.А. Гуденко