Справа № 160/2807/23
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2023 року Справа № 160/2807/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,-
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковий борг виник внаслідок не сплати узгодженої суми податкового зобов`язання згідно податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та по земельному податку з фізичних осіб.
Ухвалою суду 16.02.2023р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без участі (виклику) учасників справи.
03.03.2023р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присіяним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом. Що стосується позиції позивача щодо обґрунтування пропуску строку давності, виходячи з прийнятих Урядом постанов в період карантину на території України, зауважує, що позивач в якості причин пропуску строку звернення до суду посилається загалом на запровадження карантину на всій території України, проте не зазначає яким чином обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, унеможливили своєчасне звернення до суду саме у даному випадку. Окрім того вказує, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня нежитлова будівля (будинок дитячого комбінату з господарчими будівлями і спорудами), розташована в АДРЕСА_1 , яка є об`єктом оподаткування в даній справі. Оригіналів відповідних документів, за якими вказаний об`єкт оподаткування належить відповідачу на праві приватної власності, позивач суду не надав. Більше того, коли у 2016 році у ПКУ з`явився розділ «Податок на нерухоме майно», відповідач, враховуючи факт, що об`єкт оподаткування є зруйнованим, почав здійснювати заходи по його ліквідації. Разом із цим, позивач фактично незаконно поставив відповідачу непереборну перешкоду, зареєструвавши у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі податкової застави обтяження на згаданий об`єкт нерухомості за №32679510 від 02.08.2019р. (заборону відчуження), хоча самого об`єкта у цьому реєстрі немає і ніколи не було. Щодо нарахування податкового боргу по зруйнованому об`єкту оподаткування вказує, що Об`єктом оподаткування в даній справі є нежитлова будівля, (будинок дитячого комбінату з господарчими будівлями і спорудами), розташована в АДРЕСА_1 . 07.09.2016 року листом вих.№№76/8.07 Виконавчим комітетом Нивотрудівської сільської ради був підтверджений факт аварійного стану зазначеної будівлі (копія листа додається). В листі Виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради від 08.09.2016 року, вих.№77/8.07 зазначено, що станом на теперішній час будинок дитячого комбінату з господарчими будівлями і спорудами знаходиться в аварійному стані - більшість бетонних стін повністю зруйновано. Відповідно, нежитлова будівля, яка є об`єктом оподаткування, знаходиться в зруйнованому, фактично в знищеному стані і не могла бути використаною, як джерело доходу відповідачем всі роки, за які були нараховані податкові боргові зобов`язання.
23.03.2023р. від контролюючого органу надійшла відповідь на відзив, яка за своїм змістом аналогічна доводам, викладеним в позовній заяві.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Станом на теперішній час в інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 обліковується не заявлений до суду податковий борг у сумі 82 095,86 гри., а саме:
- заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене Фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 81 566,28 грн., а саме:
податкове повідомлення-рішення №228-1303 від 23.10.2017, термін сплати 09.07.2018 на суму 8031,12 грн.
- заборгованість по земельному податку з фізичних осіб виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 529,58 грн., а саме:
Інформація щодо оскарження вищенаведених податкових повідомлень-рішень в матеріалах справи відсутня.
Вищезазначена вимога та податкові повідомлення - рішення були направлені на податкову адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та повернуто відправнику з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання», «за даної адреси адресат не проживає», що підтверджується матеріалами справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У силу пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20, ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право звертатись до суду щодо стягнення коштів платника податків, якій має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковим боргом визнається сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи,
Згідно із статті 36 цього ж Кодексу, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3 статті 37 Податкового кодексу України, зокрема: підставами для припинення податкового обов`язку, є ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб
Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2 статті 38 ПК України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, сума податкового боргу відповідачем у встановлений податковим законодавством строки не сплачена.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
При цьому, відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На час розгляду справи доказів сплати суми податкового боргу відповідачем суду надано не було. Також не подано відповідачем і доказів оскарження податкових повідомлень - рішень та податкової вимог у адміністративному абог судовому порядку.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з пп. 95.2, 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно з п.п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України тощо. Суд під час розгляду справи про стягнення податкового боргу не перевіряє правильність його формування, тобто обгрунтованість винесення податковим органом податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги.
Щодо доводів відповідача наведених у відзиві про те, що об`єкт який розташований за адресою АДРЕСА_1 є об`єктом нежитлової будівлі та станом на теперішній час такий будинок дитячого комбінату з господарчими будівлями і спорудами знаходиться в аварійному стані, а більшість бетонних стін повністю зруйновано, а відтак не могла бути використаною, як джерело доходу відповідачем, суд зазначає про таке.
Відповідно до п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпункт 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України містить перелік що не є об`єктом оподаткування, до яких не віднесено знаходження нежитлової будівлі у аварійному стані.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , а відтак останній зобов`язаний сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Щодо строку звернення до суду з даним позовом, суд окремо хоче зазначити наступне.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID- 19) від 13.05.2020 № 591-IX внесено зміни, зокрема, до Податкового кодексу України щодо термінів зупинення перебігу строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме пунктом 52-2 встановлено: «На період з 18 березня 2020 року по останній календарний, день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу».
Вказані положення неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому підлягають застосуванню.
Постановою Кабінету міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-19» від 09.12.2020р. №1236 з змінами і доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України № 1301 від 23,12.2020 № 9 від 05.01.2021, № 25 від 18.01.2021, № 83 від 05.02.2021, № 123 від 27.01.2021, № 104 від 17.02.2021, № 154 від 24.02.2021, №230 від 22.03.2021, № 270 від 24.03.2021, № 310 від 07.04.2021, № 329 від 07.04.2021, № 374 від 21.04.2021, № 405 від 21.04.2021, № 445 від 28,04.2021. № 474 від 14.05.2021, № 551 від 02.06,2021, № 583 від 02.06.2021, № 611 від 16.06.2021, № 657 від 23.06.2021, № 677 від 29.06.2021, № 787 від 28.07.2021, № 855 від 11.08.2021, № 889 від 18.08.2021, № 954 від 13.09.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1003 від 20.09.2021, № 1066 від 11.10.2021, № 1096 від 20.10.2021, № 1102 від 25.10.2021, № 1237 від 29.11.2021,, № 1240 від 24.11.2021, № 1246 від 02.12.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 1407 від 29.12.2021, № 1432 від 30.12.2021, № 1435 від 30.12.2021, № 1 від 1.2.01.2022, № 140 від 09.02,2022, № 229 від 23.02.2022, № 249 від 11.03.2022, № 311 від 18.03.2022, № 318 від 19.03.2022,№ 369 від 26.03.2022, № 372 від 26.03.2022, №630 від 27.05.2022, №928 від 19.08.2022, №1423 від 23.12.2022, відповідно до статті 29 ЗУ «Про захист від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України установив з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-СоV-19 (далі СОVID-19), до 30.04.2023р на території України запроваджено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінетом Міністрів України від 11.03.2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (Офіційний вісник України,2020р,, №23,ст. 896,№30,ст,1061), від 20.05.2020р. №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом 8АК8-СоУ-2»(Офіційний вісник України,2020р., №43, ст.1394,№52,ст.1626) та від 22.07.2020р. №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-СоV-2»(Офіційний вісник України, 2020р., №63, ст.2029).
Враховуючи вищевикладене, строк позовної давності в період карантину визначених п.102.4 ст. 102 ПК України - зупиняється.
Також, статтю 102 доповнено пунктом 102.9 згідно із Законом №2120-ІХ від 15.03.2022р.; із змінами внесеними згідно з Законами №2142-ІХ від 24.03.2022р., №2260-ІХ від 12.05.2022р.
Відповідно до п. 102.9 ст. 102 ПК України, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків передбачених цим Кодексом.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку із військовою агресією російської федерації.
Указом Президента України від 14.03.2022 р. №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на ЗО діб.
Указом Президента від 18.04.2022 р. №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента від 17.05.2022 р. №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвлини 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента від 15.08.2022 №2500-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин ЗО хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Враховуючи вищевикладене, строк давності в період дії правового режиму воєнного стану, введенного в Україні - зупиняється.
Зупинення перебігу позовної давності означає - що в період існування вказаних обставин позовна давність не обчислюється, від дня припинення цих обставин перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу що минув до його зупинення.
Велика палата Верховного суду в постанові від 29.06.2021р. по справі № 904/3405/19 висловила позицію про те, що зупинення перебігу позовної давності має тимчасовий характер, коли до її строку не зараховується час існування визначених законодавством обставин, за наявності яких цей строк не спливає.
Враховуючи вищенаведене, позивачем не пропущений строк звернення до суду.
Оскільки податковий борг позивача є не погашеним, то суд задовольняє позовні вимоги.
У відповідності до вимог статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя С.В. Златін

Рішення не набрало законної сили

Суддя С.В. Златін