Справа № 620/5745/22
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5745/22 Головуючий у І інстанції - Соломко І.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не оформлення та не подання документів для вирішення питання призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оформити та подати документи для вирішення питання призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що до повноважень Відповідача віднесено направлення необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для призначення Позивачу пенсії. Однак на день звернення до суду вказані дії Відповідачем не вчинено.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу Командира 1 окремої танкової сіверської бригади (по особовому складу) від 05.05.2021 № 69-РС (а.с. 48) Старшого прапорщика військової служби за контрактом ОСОБА_1 - командира взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_2 звільнено з військової служби у запас відповідно до п. «А» ч. 1 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Згідно наказу Командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.05.2021 № 119 (а.с. 19) Старшого прапорщика ОСОБА_1 , командира взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_2 , з 21 травня 2021 року виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 , знято з усіх видів забезпечення з 11 травня 2021 року, знято з котлового забезпечення (обіди) з 21 травня 2021 року. Визначено направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати до військового оперативного резерву першої черги Командира Військової частини НОМЕР_2 .

26.07.2022 Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив підготувати та направити до ГУ ПФУ в Чернігівській області подання про призначення йому пенсії (а.с. 15-17).

Листом від 02.08.2021 № 5/5119с Відповідачем повернуто заяву Позивача про призначення пенсії без реалізації, оскільки в поданих документах відсутній підрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (підрахунок загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років) - додаток 3 Наказу Міністерства Оборони України від 14.08.2014 № 530.

Підтверджена інформація про вислугу років військовослужбовця необхідна для визначення права на пенсію та належного оформлення Подання про призначення пенсії, що подається разом з іншими документами до Головного управління Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись із вищевказаною бездіяльністю Відповідача, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем до суду було надано документи, які надійшли для подання до пенсійного фонду, зокрема копія Витягу з наказу Командира 1 окремої танкової Сіверської бригади від 05.05.2021 № 69-РС про звільнення Позивача, копія Витягу з наказу Військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині від 21.05.2021 № 119 та Витяг з послужного списку Позивача, проте основний розрахунок вислугу років Позивача, який мав був проведений відповідно до вимог Положення № 530, відсутній.

Отже суд першої інстанції встановив, що у даному випадку, Військовою частиною НОМЕР_2 ще не проведено розрахунок вислуги років Позивача та не направлено його разом з особовою справою Позивача до Командування Сухопутними військами ЗС України для проведення основного розрахунку вислугу років, що унеможливлює подання документів до пенсійного органу для призначення пенсії Позивачу.

При цьому, Позивачем не надано обґрунтованих доказів в підтвердження обставин того, що Відповідач буде ухилятись від оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області відповідних документів при наявності такого розрахунку, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення № 530).

Цим Положенням визначається порядок:

- обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (зі змінами);

- оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення та перерахунку пенсій за вислугу років, по інвалідності та в разі втрати годувальника відповідно до Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (зі змінами) та постанови правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402;

Пунктом 2.12 Положення № 530 визначено перелік органів уповноважених на обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій.

Проте, у визначеному переліку органів уповноважених на обчислення вислуги років чи загального страхового стажу, обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відсутні. Таким чином, нормами законодавства Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не уповноважений на вчинення дій щодо проведення розрахунку вислуги років (страхового стажу) на пенсію з включенням в цей розрахунок відповідних періодів проходження Позивачем військової служби.

Згідно з пунктами 2.13 - 2.15 Положення № 530 при обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3). У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію.

Якщо військовослужбовець, який підлягає звільненню з військової служби, має право на пенсію, що призначається відповідно до підпункту «б» частини першої статті 12 Закону, то в розрахунку загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років (додаток 4) зазначаються всі календарні періоди військової служби та окремо календарні періоди роботи як працівника, а також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

Обчислення вислуги років у разі кількох періодів служби (страхового стажу) здійснюється з урахуванням того, що рік складається з 12 місяців, а місяць у середньому - з 30 днів.

Попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) персоналу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (пункт 2.12 цього розділу), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) персоналу для долучення до особової справи військовослужбовця.

Вислуга років розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення військовослужбовця. Розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію не складається для військовослужбовців, щодо яких на дату запланованого звільнення не дотримуються умови призначення пенсії, зазначені у статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Після звільнення військовослужбовця з військової служби зазначений примірник особової справи разом з основним розрахунком вислуги років надсилається в обласний військовий комісаріат (ТЦКСП) за обраним військовослужбовцем місцем проживання, а попередній розрахунок залишається у справах фінансового органу та зберігається протягом трьох років.

Відповідно до пунктів 2.17, 2.18 Положення № 530 розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію в разі затримки з поданням військовослужбовця до звільнення з військової служби вважається дійсним протягом одного року, а якщо після його складання відсутні підстави для врахування нових періодів служби, які зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, - протягом трьох років після складення розрахунку вислуги років до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Обласний військовий комісаріат (ТЦКСП) при призначенні пенсій перевіряє розрахунки вислуги років і додатково включає період неврахованої служби військовослужбовців з дня складення розрахунку вислуги років по день звільнення з військової служби. При цьому невраховані періоди служби, передбаченої підпунктами 2 і 3 пункту 2.3 цього розділу, зараховуються до вислуги років на відповідних пільгових умовах. Підставою для зарахування цих періодів є підтвердження управління (відділу) персоналу або військової частини про те, що військовослужбовець у відповідний період мав право на таку пільгу, а для зарахування служби у високогірних місцевостях України - витяг з наказу командира військової частини.

На підставі вищевикладеного, розрахунок вислуги років Позивача мав бути проведений перед його звільненням з військової служби. Військова частина НОМЕР_2 перед звільненням Позивача повинна була скласти попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) та направити його разом з особовою справою Позивача до Командування Сухопутними військами Збройних Силах України.

Відповідачем до суду надано документи, які надійшли для подання до пенсійного фонду, зокрема копії: Витягу з наказу Командира 1 окремої танкової Сіверської бригади від 05.05.2021 № 69-РС про звільнення Позивача; Витягу з наказу Військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині від 21.05.2021 № 119 та Витягу з послужного списку Позивача, проте основний розрахунок вислугу років Позивача, який мав був проведений відповідно до вимог Положення № 530, відсутній.

Крім того, листом від 25.01.2022 № 202 (а.с. 10) Військова частина НОМЕР_2 повідомила адвоката Позивача, що оригінал розрахунку вислугу років Старшого прапорщика ОСОБА_1 надати можливості не має у зв`язку з тим, що особова справа вищезазначеного військовослужбовця була направлена до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, Військова частина НОМЕР_2 підтвердила, що оригінал розрахунку вислугу років Позивача нею проведено не було.

У зв`язку з наведеним вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки Військовою частиною НОМЕР_2 не проведено розрахунок вислуги років Позивача та не направлено його разом з особовою справою Позивача до Командування Сухопутними військами Збройних Силах України для проведення основного розрахунку вислугу років, бездіяльність Відповідача щодо не оформлення та не подання документів для вирішення питання призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо Позивача відсутня.

Крім того, Позивачем не надано обґрунтованих доказів в підтвердження обставин, що Відповідач буде ухилятись від оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області відповідних документів при наявності такого розрахунку.

Відтак, беручи до уваги встановлені за результатами дослідження наявних у даній адміністративній справі доказів обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко