Справа № 620/8540/22
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8540/22 Головуючий у І інстанції - Клопот С.Л.,
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 30.06.2022 № 355 о/с, яким його призначено старшим інспектором - черговим сектору моніторингу Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП з 01.07.2022 та поновити на попередній посаді.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України,.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що про своє порушене право він дізнався 30.06.2022. Однак, оскаржити неправомірні дії ГУНІ в Чернігівській області у встановлений КАС України строк він не зміг, оскільки у зв?язку зі станом здоров?я перебував на лікарняних, що, на його думку, є поважною причиною для пропуску строку на звернення до адміністративного суду з відповідним адміністративним позовом.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

При цьому,ч. 5 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як зазначає Верховний Суд, зокрема в постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом встановленого строку. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що про оскаржуваний позивачем наказ він дізнався 30.06.2022, при цьому, до суду з позовом він звернувся лише у листопаді 2022 року, обґрунтовуючи затримку звернення своєю хворобою.

Як свідчать матеріали справи, позивач дійсно перебував на лікуванні у зв`язку зі станом здоров`я, але не на стаціонарному, як він зазначає у своєму позові і в апеляційній скарзі, а на амбулаторному (а.с.16-17), при цьому, в період з 30.06.2022 по день звернення до суду, як правильно зауважив суд першої інстанції, був проміжок часу більше місяця, в який позивач взагалі не перебував на лікуванні, отже мав беззаперечну можливість скористатися правом на звернення за судовим захистом, якщо вважав свої права порушеними.

Апелянт наголошує, що суд першої інстанції помилково робить висновок про наявність можливості у позивача звернутись до суду в період, коли він не знаходився на стаціонарному лікуванні, оскільки в цей період він лікувався амбулаторно, при цьому не мав можливості рухатися після травми.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, бо це спростовується наявною в матеріалах справи Випискою із медичної карти амбулаторного хворого (підкреслено - а.с.17), при цьому будь-яких документів знаходження позивача в стані обмеженого руху в результаті травми (як і наявності такої) суду не надано.

Також ці обставини не підтверджуються і наданими до апеляційної скарги скріншотами інформації з електронного реєстру лікарняних (а.с.27-32), які до суду першої інстанції взагалі не надавались і апелянт не обґрунтовує причин їх ненадання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернувшись до суду з цим позовом 24.11.2022, позивач пропустив місячний строк звернення до суду і не довів суду поважності причин, які перешкодили своєчасному зверненню.

Так, у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06) від 16.02.2017 (набуло статусу остаточного 16.05.2017) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (див. між іншого, Teuschler v. Germany (dec.), no. 47636/99, 4 жовтня 2001; Sukhorubchenko v. Russia, no. 69315/01, § 48, 10 February 2005; Gurzhyy v. Ukraine (dec.), no. 326/03, 1 квітня 2008; and Muscat, цит.вище, § 44) (п. 53).

Крім того, колегія суддів зазначає, що витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа може легко знайти інформацію про судову справу або подати відповідні документи до суду засобами електронного зв`язку.

Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто, держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Рада суддів України неодноразово (востаннє рішенням № 26 від 06.08.2022) закликала суди та учасників процесу використовувати більш ощадливі методи роботи, користуватися перевагами дистанційного та електронного судочинства. В умовах війни кожна заощаджена гривня - вклад у перемогу. Це вже питання не лише грошей, а й національної безпеки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що цей позов поданий з пропущенням установленого строку звернення до адміністративного суду, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а викладені у скарзі міркування та твердження апелянта не спростовують правильності висновків суду.

Водночас, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції помилково посилається на ст. 233 Кодексу законів про працю України, в той час, як в даному випадку підлягає застосуванню спеціальна норма права , а саме ч. 5 ст. 122 КАС України.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк