Справа № 280/3218/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 280/3218/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року (м. Запоріжжя, суддя Семененко М.О.) у справі № 280/3218/22

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач або скаржник) звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач-1), Департаменту патрульної поліції Запорізькій області (відповдіач-2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області № 163 від 11.03.2022;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника полковника Національної поліції України Департаменту патрульної поліції № 602 о/с від 11.03.2022 року "По особовому складу";

- поновити позивача на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області з 12.03.2022 року;

- стягнути на користь позивача з відповідачів за час вимушеного прогулу середній заробіток.

Ухвалою ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 280/3218/22 клопотання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про закриття провадження у справі задоволено, закрито провадження в адміністративній справі №280/3218/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погодившись із ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги позивача мотивовано, зокрема тим, що не встановлення протиправності наказів №163 та №602 о/с від 11.03.2023 і не скасування їх внаслідок протиправності, у зв`язку з відсутністю в діях позивача дисциплінарного проступку, що є наслідком визнання незаконності звільнення позивача, унеможливлює повне відновлення законних прав та інтересів позивача. Скаржник вказує, що закриття судом провадження стосовно вимоги про стягнення середнього заробітку унеможливлює перевірку законності та правильності розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який зроблено відповідачем.

З огляду на це, скаржник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачі відзив на апеляційну скаргу на ухвалу суду не подали.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року закрито провадження в адміністративній справі №280/3218/22. Судом першої інстанції встановлено, що накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про звільнення позивача зі служби в поліції, які оскаржуються позивачем в межах розгляду цієї справи, самостійно скасовані відповідачем-1, внаслідок чого позивача поновлено на службі в поліції з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відтак, суд констатував відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після скасування відповідачем оскаржуваних наказів, поновлення позивача на посаді та виплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, пунктом 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Апеляційний суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі № 800/369/17 зазначила, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вважав порушеними свої права внаслідок прийняття відповідачем-1 щодо позивача спірних наказів № 163 від 11.03.2022 та № 602 о/с від 11.03.2022 та вказував про наявність підстав для поновлення позивача на службі в поліції, стягнення на користь позивача з відповідачів за час вимушеного прогулу середнього заробітку.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 12.05.2022 №281 скасовано наказ №163 від 11.03.2022 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 1.58 наказу).

Крім того, наказом Департаменту патрульної поліції від 13.05.2022 №785 о/с «По особовому складу» скасовано пункт наказу Департаменту патрульної поліції від 11.03.2022 № 602 о/с в частині звільнення зі служби в поліції позивача з 11.03.2022, наказано виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.03.2022 до 12.05.2022. Підстава - наказ Департаменту патрульної поліції від 12.05.2022 №281.

Судом першої інстанції зазначено, що період вимушеного прогулу позивача з 12.03.2022 до 12.05.2022 становить 62 дні. Згідно наданої довідки про доходи позивача №1960 від 31.10.2022, середньоденна заробітна плата позивача становить 474,85 грн. Таким чином, для цілей вирішення трудового спору обчислений у відповідності до Порядку №100 середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 29440,70 грн. (62 дні х 474,85 грн). Натомість, матеріали справи містять докази, що виплачене позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу перевищує зазначену суму.

Вказані обставини відповідно до вимог пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України стали підставою для закриття судом першої інстанції провадження у справі.

Водночас, такі висновки суду першої інстанції є передчасними, оскільки аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України необхідним є встановлення факту виправлення суб`єктом владних повноважень порушень, які оскаржуються позивачем в судовому порядку. При цьому, відповідне усунення порушень має бути здійснено суб`єктом владних повноважень самостійно та в обсязі, який дає підстави для висновку про повне відновлення порушених прав позивача, з яким останній погоджується.

При цьому позивач не повідомляв суд про повне їх відновлення та не вказував про те, що рішення суду у цій справі вже не зможе повністю відновити його законних прав та інтересів.

Навпаки, позивач наголошує, що навіть після скасування відповідачем-1 спірних наказів, повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливо без визнання цих наказів суб`єкта владних повноважень протиправними через відсутність в діях позивача дисциплінарного проступку та як наслідок визнання звільнення позивача протиправним. Крім того, позивач не погоджується з розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу, сплату якого здійснено відповідачем.

З цих підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до приписів п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 280/3218/22 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко