Справа № 120/18290/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 квітня 2023 р. Справа № 120/18290/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в письмовому провадженні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 09.05.2022 у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 120/18290/21-а за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області, боржник) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 09.05.2022 вказаний позов задоволено частково, зокрема:

визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні з 01.04.2019 по 10.09.2021 перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення від 24.11.2021 № ХЛ64224, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.04.2019 по 10.09.2021 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 24.11.2021 № ХЛ64224, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з урахуванням уже виплачених сум пенсії;

визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 - 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018;

зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, із врахуванням раніше виплачених сум, з 05.03.2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, а з 01.04.2019 - з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії перерахованої на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.11.2021 № ХЛ64224;

визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 11.09.2021 максимальним розміром;

зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 11.09.2021 пенсію без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Вказане рішення суду набуло законної та 18.10.2022 позивачу видано виконавчі листи для його примусового виконання.

28.03.2023 на адресу суду поштою від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заява мотивована тим, що рішення суду в частині виплати перерахованої пенсії з 01.04.2019 по 10.09.2021 з урахуванням раніше виплачених сум залишається не виконаним, оскільки нараховані боржником кошти в сумі 206376,50 грн. по даний час не виплачені. У зв`язку з цим позивач вважає, що невиконання судового рішення відповідачем в повному обсязі порушує його законні права та інтереси, а тому просить суд зобов`язати суб`єкта владних повноважень - ГУ ПФУ у Вінницькій області надати суду протягом двадцяти календарних днів звіт про виконання судового рішення в частині обов`язку виплатити недоплачену суму пенсії в розмірі 206376,50 грн.

Окрім того, 28.03.2023 від ОСОБА_1 надійшли письмові доповнення до поданої заяви про встановлення судового контролю, у яких заявник просить суд звернути увагу на те, що державна виконавча служба приймає всі заходи щодо виконання рішення суду в адміністративній справі №120/18290/21-а, однак, незважаючи на це судове рішення боржником так і не виконано. З огляду на це позивач також просить суд встановити судовий контроль та зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати суду звіт і в частині покладеного на нього обов`язку перераховувати та виплачувати позивачу з 11.09.2021 пенсію без обмеження її максимальним розміром.

Ухвалою від 29.03.2023 вказану заяву позивача про встановлення судового контролю призначено до розгляду в письмовому провадженні. Крім того, цією ухвалою встановлено відповідачу (боржнику) 5-ти денний строк для надання письмових пояснень та доказів на підтвердження виконання судового рішення.

04.04.2023 на адресу суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшли письмові заперечення на заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю. Свої доводи боржник мотивує тим, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/18290/21-а, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано кошти в сумі 206376,50 грн. за період з 01.04.2019 по 30.06.2022, які включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України.

Відповідач вказує, що дана заборгованість буде виплачена позивачу після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому, відповідач зазначає, що власні кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону України від 09 липня 2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058). Виплата пенсій колишнім військовослужбовцям здійснюється Головним управлінням за окремою бюджетною програмою, лише виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, що обумовлюється положеннями статтею 23 та 116 Бюджетного кодексу України. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат Головне управління не має. Отже, відповідач вказує, що у нього відсутні будь-які правові підстави для зміни цільового призначення коштів, що виділяються з Державного бюджету, на виплату нарахованої суми різниці пенсії позивачу. А оскільки такі кошти для забезпечення погашення заборгованості за судовими рішеннями наразі з Державного бюджету в повному обсязі не надходили, тому об`єктивних передумов погасити існуючу за позивачем заборгованість в цей час не можливо.

Додатково відповідач зазначає, що у Головному управлінні станом на 15.03.2023 обліковується 13766 судових рішень на суму 1 906 139 648,70 грн., що підлягають виплаті окремою бюджетною програмою. Вказана кількість охоплює рішення, які набувають законної сили після 08.07.2020 та залишаються невиплаченими по сьогоднішній день. Також відповідач наголошує, що невиконання судового рішення Головним управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

За таких обставин відповідач вважає, що він вжив усіх залежних від нього заходів спрямованих на виконання судового рішення, у зв`язку з чим заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю просить залишити без задоволення.

Визначаючись щодо поданої заяви про встановлення судового контролю, суд виходить із такого.

Так, за ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Процедура судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульована статтями 382, 383 КАС України.

Зокрема, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Тобто, встановлення судового контролю не є прямим обов`язком суду за наявності відповідного звернення сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Як уже зазначалося судом вище, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 у справі №120/18290/21-а позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задоволено частково та покладено на відповідача обов`язок у проведенні перерахунку та виплаті раніше призначеної позивачу пенсії у відповідності до діючого законодавства.

На виконання вищевказаного судового рішення після набрання ним законної сили, Вінницьким окружним адміністративним судом 18.10.2022 видано виконавчі листи.

Надалі, на підставі виконавчого документа постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 10.11.2022 відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк на виконання рішення суду та надання документального підтвердження такого виконання.

Судом встановлено, що на виконання судового рішення від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області проведено розрахунок розміру пенсії стягувачу, який станом на 01.04.2019 становив 18212,59 грн., а станом на 11.09.2021 - 19292,18 грн. та донараховано кошти в сумі 206376,50 грн. за період з 05.03.2019 по 30.06.2022.

При цьому, обґрунтовуючи причини не виплати позивачеві даних коштів, відповідач у своїх письмових поясненнях та листах вказав, що дана заборгованість буде виплачена позивачу після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону №2262 встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Окрім того, відповідач наголосив, що нараховані кошти в сумі 206376,50 грн. Головним управлінням включені до Реєстру судових рішень та виплату буде здійснено в порядку черговості.

Так, оцінюючи відповідні доводи боржника щодо виплати заборгованості в розмірі 206376,50 грн. після виділення коштів з Державного бюджету на цю мету, суд насамперед виходить з того, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій. При цьому визначальним є те, чи є достатні підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, маючи реальну можливість його виконати.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, виплати пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ здійснюються ГУ ПФУ України у Вінницькій області виключно за рахунок коштів державного бюджету. Інших фінансових можливостей, окрім зазначених, для здійснення пенсійних виплат орган Пенсійного фонду не має.

Водночас в силу приписів статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Таки чином встановлені обставини вказують на неможливість виконання відповідачем рішення суду у справі № 120/18290/21-а в частині виплати позивачеві донарахованих коштів у зв`язку з перерахунок пенсії за період з 05.03.2019 по 30.06.2022 в сумі 206376,50 грн. через відсутність у відповідача належного фінансового забезпечення та коштів з державного бюджету, що є необхідними для здійснення виплати цієї заборгованості.

Суд звертає увагу на те, що згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а, від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17 та інших, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Таким чином, оскільки часткове невиконання відповідачем рішення суду (в частині виплати донарахованих коштів) у цій справі обумовлене об`єктивними причинами - відсутність бюджетних коштів на відповідні цілі, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не здобуто, суд доходить висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю в порядку, визначеному статтею 382 КАС України.

Додатково суд зважає на те, що встановлення судового контролю у даному випадку жодним чином не вплине на виконання судового рішення та, відповідно, не захищатиме право позивача на отримання бюджетних коштів, позаяк виплати таких є залежною від можливостей держави виконати взяті на себе зобов`язання.

Що ж до інших доводів позивача, викладених в письмових доповненнях до заяви від 28.03.2023, в частині обов`язку відповідача в виплаті пенсії з 11.09.2021 без обмеження її максимальним розміром, то необхідно відмітити, що судове рішення в частині перерахунку пенсії не може поширювати свою дію безстроково, тобто встановлювати для боржника обов`язки на майбутнє. Тому, у випадку проведення позивачу перерахунку пенсії у зв`язку з виникненням інших обставин чи підстав, між сторонами в цьому випадку виникають нові правовідносини (новий спір), який підлягає вирішенню в окремому позовному провадженні.

Отже, якщо позивач вважає, що пенсійний орган під час наступних перерахунків його пенсії обмежив її виплату максимальним розміром, тому він не позбавлений можливості оскаржити такі дії суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду з новим позовом.

Таким чином перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 294, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а залишити без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович