Справа № 420/2035/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2035/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання бездіяльності протиправною та скасування наказу,

встановив:

Державний реєстратор Василівської сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), третя особа: Державне підприємство "Національні інформаційні системи", в якій просить:

- визнати бездіяльність Міністерства юстиції України з приводу розгляду скарги ОСОБА_2 від 06.07.2022 р., яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12.07.2022 р. за № СК-1170-22 щодо дії ОСОБА_1 протиправною;

- скасувати пункт 3 Наказу номер 65/5 Міністерства юстиції України від 04.01.2023 р., яким тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Василівської сільської ради Белградського району Одеської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06.07.2022 р. ОСОБА_2 подала скаргу на рішення від 11.12.2021 р. № 62214664, прийняте позивачем як держаним реєстратором. За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 . Міністерство юстиції України на підставі висновків центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів прийняло оскаржуване рішення у формі наказу, відповідно до якого тимчасово блоковано доступ позивачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці. Вказує на те, що Міністерством юстиції України пропущено встановлений законодавством 45-дений строк на розгляд скарги ОСОБА_2 , оскільки скаргу зареєстровано 12.07.2022 р., висновок Колегії від 27.09.2022 р. підписано членами Колегії 25.11.2022 р., а наказ прийнято аж 04.01.2023 р. Відповідач протягом 177 календарних днів, з яких 123 дні були робочі, не вчинив ніяких дій та не прийняв жодних рішень щодо продовження строку розгляду скарги, а у висновку Колегії не має посилань на рішення про продовження розгляду скарги. Вважає оскаржуваний пункт 3 наказу Міністерства юстиції України таким, що прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, а відтак належить скасуванню.

Ухвалою від 03.02.2023 р. заяву про забезпечення позову повернено позивачу без розгляду.

Ухвалою від 07.02.2023 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений суддею строк позивач усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 16.02.2023 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

20.03.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на відсутність бездіяльності з боку Міністерства юстиції України, адже скарга ОСОБА_2 від 06.07.2022 р. подана, зареєстрована та розглянута під час найбільш напруженої ситуації ведення бойових дій на території України та систематичного відключення електроенергії, тому й повідомлення заінтересованих осіб про дату, час і місце проведення колегіального розгляду скарги зайняло додатковий час. 09.09.2022 р. заінтересованим особам на їхні електронні пошти були направлені листи з інформуванням про проведення засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України 27.09.2022 р. Після повідомлення сторін про розгляд скарги до Міністерства юстиції України від державного реєстратора ОСОБА_1 надійшло клопотання щодо надіслання скарги для ознайомлення на електронну адресу 16.09.2022 р., зареєстроване 19.09.2022 р. № СК-2433-22, відповідь на яке надано листом Міністерства юстиції України від 19.09.2022 р. № 83397/33.2.1/33-22. Надалі від державного реєстратора ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення від 27.09.2022 р., які зареєстровані 27.09.2022 р. № СК-2546-22, тобто до розгляду скарги. У зв`язку з тим, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації під час дії воєнного стану проводиться без участі зацікавлених осіб та отримавши пояснення ОСОБА_1 , Колегія без зволікань розглянула доводи, викладені у скарзі, та визнала їх обґрунтованими, про що 27.09.2022 р. складено відповідний висновок. Наказом від 04.01.2023 р. № 65/5 скаргу ОСОБА_2 на рішення від 11.11.2021 р. № 62214664, прийняте державним реєстратором Васильківської сільської ради Белградського району Одеської області ОСОБА_1, задоволено. З огляду на встановлений факт прийняття державним реєстратором неправомірного рішення, з урахуванням його характеру та наслідків, що фактично призвело до порушення прав скаржника як власника майна, до позивача правомірно застосовано захід реагування у вигляді блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

Положеннями ст.258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області.

06.07.2022 р. ОСОБА_2 подала до Міністерства юстиції України скаргу на рішення від 11.12.2021 р. № 62214664, прийняте державним реєстратором Василівської сільської ради Белградського району Одеської області ОСОБА_1 щодо державної реєстрації виділення в натурі 37/100 часток у праві на домоволодіння без її згоди, яку 12.07.2022 р. отримано та зареєстровано відповідачем за номером СК-1170-22.

09.09.2022 р., на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України (https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-tsentralnoi-kolegii-ministerstva-yustitsii-ukraini-27-veresnya-2022-roku) забезпечено оприлюднення інформації про дату засідання розгляду скарги 27.09.2022 р. та додатково повідомлено зазначену інформацію скаржниці та державному реєстратору ОСОБА_1 засобами електронної пошти.

Додатково 09.09.2022 р. здійснено виклик телефонограмою, однак оскільки в головного спеціаліста відділу інформаційно-технічного забезпечення діяльності Колегії Управління забезпечення діяльності Колегії Міністерства юстиції Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України Демченко М.О. була відсутня можливість додаткового повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду скарги у зв`язку з тим, що його мобільний номер не відповідав, 21.09.2022 р. здійснено повторну телефонограму про додаткове повідомлення про дату, час та місце проведення засідання Колегії.

16.09.2022 р. державним реєстратором ОСОБА_1 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами скарги та 20.09.2022 р. за вих. № 83397/33.2.1/33-22 від 19.09.2022 р. на електрону пошту ОСОБА_1 направлено лист з копією скарги ОСОБА_2

27.09.2022 р. від державного реєстратора ОСОБА_1 надійшов лист з поясненнями по суті скарги ОСОБА_2 , який долучено до матеріалів скарги, про що повідомлено позивача листом від 27.09.2023 р. № 88434/33.2.1/31-22.

27.09.2022 р. за результатом розгляду скарги ОСОБА_2 . Колегія дійшла висновку, що встановлення факту прийняття державним реєстратором ОСОБА_1 неправомірного рішення та характеру допущених ним порушень вимог законодавства є підставою для застосування відповідного заходу реагування у вигляді тимчасового блокування йому доступу до Державного реєстру прав строком на 3 місяці, а скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

04.01.2023 р. наказом Міністерства юстиції № 65/5 скаргу ОСОБА_2 від 06.07.2022 р. на рішення від 11.11.2021 р. № 62214664, прийняте державним реєстратором Васильківської сільської ради Белградського району Одеської області ОСОБА_1, щодо житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 задоволено, тимчасово блоковано доступ державному реєстратору Василівської сільської ради Белградського району Одеської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

04.01.2023 р. за вих. № 925/33.2.1/11-23 вказаний наказ для виконання направлено Державному підприємству "Національні інформаційні системи".

04.01.2023 р. за вих. № 619/33.2.1/31-23 копії висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції та наказу МЮУ № 65/5 від 04.01.2023 р. направлено ОСОБА_2 .

Крім того, рішення про задоволення скарги (оскаржуваний наказ та висновок комісії) опубліковано на сайті Міністерства юстиції України (https://minjust.gov.ua/files/general/2023/01/04/1926-28.pdf).

Не погоджуючись з пунктом 3 оскаржуваного наказу відповідача, яким тимчасово блоковано доступ державному реєстратору Василівської сільської ради Белградського району Одеської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини у цій справі склались з приводу правомірності прийнятого наказу Міністерства юстиції України в частині блокування доступу державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

При цьому позивач не оскаржує висновок Колегії щодо оцінки реєстраційних дій ОСОБА_1 по суті, однак вказує на тривалий розгляд скарги ОСОБА_2 та порушення Міністерством юстиції України строку розгляду цієї скарги, що, на його думку, призвело до порушення його прав.

Таким чином, під час розгляду вказаного спору суд має з`ясувати, чи може порушення строку розгляду скарги Колегією та Міністерством юстиції України оцінюватися як підстава для скасування наказу Міністерства юстиції України за розглядом скарг у сфері державної реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Частиною 1 статті 3 Закону № 1952-IV визначено загальні засади державної реєстрації прав, якими є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

У статті 6 Закону 1952-IV визначено систему органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав. Згідно з її положеннями, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав (виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації); державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

За приписами ст.7 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України у сфері державної реєстрації прав має повноваження, зокрема, забезпечувати доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймати рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; розглядати скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймати обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст.10 Закону № 1952-IV державний реєстратор здійснює зокрема такі повноваження: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.

Порядок проведення державної реєстрації прав визначено ст.18 Закону № 1952-IV, зокрема пункт 4 цієї статті передбачає перевірку документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав встановлено ст.37 Закону № 1952-IV.

Відповідно до ст.37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

За приписами ч.3 ст.37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Пунктом 5 частини 5 статті 37 Закону № 1952-IV передбачено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити зокрема: відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав.

Згідно з ч.6 ст.37 Закону № 1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Процедура розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1128 (далі - Порядок № 1128) (у редакції, чинній на час звернення зі скаргою).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1128 розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком. Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом. Скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020 р. № 71/5 затверджено Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Положення № 71/5).

У пункті 2 розділу І Положення № 71/5 визначено, що Колегії є постійно діючими консультативно-дорадчими органами при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, здійснюють колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - скарги). Мін`юстом створюються центральна Колегія та регіональні Колегії. Центральна Колегія Мін`юсту розглядає усі скарги, розгляд яких належить до компетенції Мін`юсту, крім тих, що за дорученням Міністра юстиції України або заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації передано на розгляд регіональної Колегії Мін`юсту.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення № 71/5 Колегії складаються зі співголів (не менше двох), секретарів та інших її членів, чисельність яких визначається Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Згідно з розділом ІІІ Положення № 71/5 формою роботи Колегій є засідання. Дата, час і місце проведення засідання Колегії, перелік членів Колегії, які беруть у ньому участь, визначаються Мін`юстом чи відповідним територіальним органом (пункт 1).

Колегія уповноважена розглядати скарги у разі участі у відповідному засіданні не менш як п`яти членів Колегії, у тому числі співголови та секретаря Колегії (осіб, які виконують їх обов`язки) (пункт 2).

Розгляд скарги Колегією здійснюється в такій послідовності (пункт 4 Положення № 71/5): 1) доповідь посадової особи Мін`юсту чи відповідного територіального органу по суті скарги, відповіді на питання членів Колегії; 2) надання усних пояснень по суті скарги скаржником, державним реєстратором, іншими особами, запрошеними на засідання Колегії, а також представниками неурядових організацій, що представляють та захищають інтереси бізнесу в Україні, у тому числі представниками Ради бізнес-омбудсмена, відповіді на питання членів Колегії; 3) обговорення Колегією скарги; 4) винесення членом Колегії на голосування проєкту рішення за результатом розгляду скарги; 5) голосування Колегією за результатом розгляду скарги.

Особи, запрошені на засідання Колегії, а також представники неурядових організацій, що представляють та захищають інтереси бізнесу в Україні, мають право бути присутніми на засіданні Колегії виключно під час надання усних пояснень по суті такої скарги.

Якщо інше не встановлено головуючим на засіданні Колегії, посадовій особі Мін`юсту чи відповідного територіального органу, що є доповідачем по суті скарги, для доповіді надається до 5 хвилин, для надання усних пояснень особами, запрошеними на засідання Колегії, та представниками неурядових організацій, що представляють та захищають інтереси бізнесу в Україні, - до 3 хвилин (пункт 5 Положення № 71/5).

За результатом розгляду скарги Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні. Якщо половина від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні, проголосувала за рішення, а решта проголосувала проти або утрималася, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосував головуючий на засіданні (пункт 9 Положення № 71/5).

Висновок Колегії має містити: дату та місце проведення засідання Колегії; перелік членів Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги; реквізити та суть скарги; рекомендації щодо задоволення (відмови у задоволенні) скарги; мотиви рішення Колегії у стислому викладенні; мотиви рішення Колегії у розгорнутому викладенні, зокрема відомості про наявність (відсутність) обставин, які мають значення для розгляду скарги, та відомості про наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються; результати голосування ("за", "проти", "утримався") членів Колегії.

Висновок Колегії підписують усі члени Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги. Якщо внаслідок звільнення члена Колегії, який брав участь у відповідному засіданні Колегії, його тимчасової непрацездатності або з інших причин, пов`язаних з відповідним членом Колегії, висновок Колегії не може бути ним підписаний, у висновку зазначається причина такого непідписання. Якщо через відповідні причини кількість членів Колегії, які підписали висновок, є меншою ніж кількість, необхідна відповідно до абзацу другого цього пункту для прийняття Колегією рішення, Мін`юст, відповідний територіальний орган забезпечує новий розгляд скарги Колегією в іншому складі.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1128 скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Пунктом 4 Порядку № 1128 визначено, що розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

В той же час, відповідно до ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення (у тому числі скарги) розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом; наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень; закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу (пункт 5 Порядку № 1128).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 1128 якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту, погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її колегіально.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує: 1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту; 2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах; 3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації; 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктом 10 Порядку № 1128 встановлено, що для забезпечення можливості участі у колегіальному розгляді скарги у сфері державної реєстрації скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів (далі - заінтересовані особи), або надання зазначеними особами письмових пояснень по суті скарги Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж за два дні, а під час воєнного стану - за 15 днів до дня засідання колегії забезпечує оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті інформації про дату, час і місце такого засідання, а під час воєнного стану - про дату засідання, та додатково повідомляє зазначену інформацію заінтересованим особам засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

В той же час, абзацом 5 пункту 10 Порядку № 1128 передбачено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації під час дії воєнного стану проводиться без участі заінтересованих осіб.

Порядком № 1128 передбачено, що під час воєнного стану заінтересована особа має право заявити клопотання про надіслання їй матеріалів скарги в електронній формі на адресу електронної пошти. Мін`юст чи відповідний територіальний орган забезпечує надіслання таких матеріалів протягом трьох робочих днів після отримання клопотання.

Заінтересовані особи мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду (пункт 12).

Згідно з пунктом 13 Порядку № 1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи: 1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту; 2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом. Рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні, висновок колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) або їх засвідчені копії розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення Мін`юстом чи відповідним територіальним органом. За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян", засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 1128 рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту можуть бути оскаржені до суду.

З аналізу даний правових норм слідує, що Міністерство юстиції України розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні та у разі відсутності таких підстав скарга по суті має бути розглянута у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян". За наслідком розгляду скарги Колегією складається висновок, на підставі якого приймається рішення у формі наказу Міністерством юстиції України.

Суд встановлено, що скаргу ОСОБА_2 зареєстровано у Міністерстві юстиції України від 12.07.2022 р. за вх .№ СК-1170-22.

09.09.2022 р. на електронну пошту державного реєстратора ОСОБА_1 направлено інформацію про дату засідання розгляду скарги 27.09.2022 р.

Відповідна інформація про час і місце засідання Колегії також була розміщена на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за посиланням: (https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-tsentralnoi-kolegii-ministerstva-yustitsii-ukraini-27-veresnya-2022-roku).

В той же час, у зв`язку з тим, що номер позивача не відповідав, 09.09.2022 р., 21.09.2022 р. здійснено повторну телефонограму про додаткове повідомлення про дату, час та місце проведення засідання Колегії.

Таким чином, з метою належного повідомлення зацікавлених осіб про дату засідання колегії з розгляду скарги 27.09.2022 р. у строк за 15 днів до дня засідання Колегії, відповідачем здійснено всіх необхідних заходів та вчасно повідомлено, зокрема, позивача про дату, час і місце такого засідання.

16.09.2022 р. державним реєстратором ОСОБА_1 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами скарги, внаслідок чого 20.09.2022 р. за вих. № 83397/33.2.1/33-22 від 19.09.2022 р. на електрону пошту ОСОБА_1 направлено лист з копією скарги ОСОБА_2

27.09.2022 р. від державного реєстратора ОСОБА_1 надійшов лист з поясненнями по суті скарги ОСОБА_2 , який долучено до матеріалів скарги, про що повідомлено позивача листом від 27.09.2023 р. № 88434/33.2.1/31-22.

Вищевикладене свідчить про те, що відповідачем вжито всі необхідні заходи щодо вчасного та належного повідомлення позивача про дату, час і місце такого засідання, а також забезпечено його право на надання пояснень стосовно суті поданої скарги.

27.09.2022 р. центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції на засіданні розглянуто скаргу ОСОБА_2 від 06.07.2022 р. на рішення державного реєстратора ОСОБА_1 від 11.12.2021 р. № 62214664 щодо державної реєстрації виділення в натурі 37/100 часток у праві на домоволодіння без її згоди.

За результатами розгляду скарги Колегією прийнято висновок із рекомендацією повного задоволення скарги ОСОБА_2 від 06.07.2022 р., скасувати рішення від 11.12.2021 № 62214664, прийняте державним реєстратором Василівської сільської ради Белградського району Одеської області ОСОБА_1; тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Василівської сільської ради Белградського району Одеської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

Таким чином, доводи позивача про бездіяльність Міністерства юстиції України з приводу розгляду скарги ОСОБА_2 від 06.07.2022 р., є безпідставними, так як відповідачем з моменту отримання скарги вчинялися активні дії, передбачені Порядком № 1128, направлені на розгляд скарги, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку твердженню позивача про порушення відповідачем 45-денного строку розгляди скарги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення (у тому числі скарги) розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Пунктом 4 Порядку № 1128 визначено, що розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Тобто, законодавством встановлено граничні строки розгляду скарги на дії державного реєстратора, в межах яких повинно бути прийнято відповідне рішення.

З матеріалів справи вбачається, що скарга ОСОБА_2 отримана та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12.07.2022 р. за номером СК-1170-22, а спірний наказ видано 04.01.2023 р., тобто поза межами 45-денного строку від дати отримання скарг. При цьому, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів наявності будь-яких обставин, що об`єктивно перешкоджали розгляду скарги ОСОБА_2 у межах встановленого законом строку.

Суд зауважує, що такий тривалий час розгляду скарги створює невизначеність у правовідносинах, а тому вважає, що вказаними діями та прийняттям рішення поза межами встановленого законом строку відповідач порушив права позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що під час розгляду скарги відповідачем порушено процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а саме: вимоги пункту 4 Порядку № 1128, а тому пункт 3 наказу Міністерства юстиції України від 04.01.2023 р. № 65/5 підлягає скасуванню, оскільки відповідачем його було прийнято із порушенням процедури, визначеної чинним законодавством.

Рішенням від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до рішення Верховного Суду від 19.03.2018 р. у справі № 9901/414/18 завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому, захист прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо відповідальності держави щодо виконання власних повноважень.

Зокрема, згідно з пунктами 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE ("Рисовський проти України") заява № 29979/04, у якому проаналізовано поняття "належне урядування".

Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Також суд зазначає про необхідність дотримання таких принципів права як "законні очікування" та "юридична визначеність", які знайшли своє відображення в практиці Суду Європейського Союзу (European Court of Justice, ECJ), який виступає останньою інстанцією у справах про застосування acquis communautaire - права Європейського Союзу (ЄС) - та забезпечує єдність застосування права ЄС в державах-членах.

Виходячи з системного аналізу адміністративно-правових принципів суд зазначає, що у випадку, коли законодавством передбачена певна процедура (порядок) прийняття рішень, розгляду питань і вчинення дій суб`єктом владних повноважень, то така процедура повинна будь що бути дотримана цим суб`єктом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про порушення прав позивача, як заінтересованої особи, стосовно якої прийнято рішення поза граничними строками розгляду скарги, яке потягнуло за собою юридичні наслідки у вигляді зміни прав та обов`язків позивача.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Архітектора Городецького, буд.13, ), третя особа: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (04053, м.Київ, ву.Бульвар-Кудрявська, буд.4, ) про визнання бездіяльності протиправною та скасування наказу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 Наказу Міністерства юстиції України від 04.01.2023 р. № 65/5, яким тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Василівської сільської ради Белградського району Одеської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Архітектора Городецького, буд.13, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко