Справа № 500/365/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/365/23

13 квітня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу разової допомоги згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168) за листопад та грудень 2022 року;

стягнути з відповідача на користь позивача 49831,08 грн. недоплаченої разової допомоги згідно Постанови №168.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну позивач мобілізувався до Збройних Сил України. Згідно наказу № 308 від 30.11.2022 посаду та справи в Військовій частині НОМЕР_2 ОСОБА_1 здав і вибув до відповідача для подальшого походження служби, що розташовується в районах проведення воєнних (бойових) дій. Позивач вказує, що першим днем його служби у Військовій частині НОМЕР_1 є 30.11.2022. Перебуваючи на посаді оператора НОМЕР_3 комплексу радіоелектронної боротьби (далі РЕБ) взводу РЕБ протитанкового дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , позивач до 31.12.2022 забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

На думку позивача, йому мала бути нарахована та виплачена разова грошова винагорода згідно Постанови №168 за листопад 2022 року у розмірі 3333,33 грн. (100000,00 грн./30 днів*1 день) та за грудень 2022 року у розмірі 100000,00 грн, однак фактично останній отримав лише 53502,25 грн., що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, 24.03.2023 Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду відзиви на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 наказом командира зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду оператора 2 комплексу РЕБ взводу РЕБ протитанкового дивізіону Військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2022 № 512. Тому твердження позивача щодо виплати додаткової щомісячної винагороди з 30.11.2022 по 01.12.2022 включно є безпідставними. Відповідно до наказів командира, у зв`язку з виконанням відповідних бойових розпоряджень, старшому солдату ОСОБА_1 виплачувалась додаткова винагорода у період з 02.12.2022 по 11.12.2022. Додаткова винагорода в сумі 100000,00 грн., виплачувалась позивачу в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, як то передбачено Постановою № 168. Зокрема, за грудень 2022 року військовослужбовець отримав додаткову винагороду в сумі 52580,65 грн. докази проходження військової служби, безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у грудні 2022 року, позивачем у позовній заяві не зазначені. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №307 від 30.11.2022 ОСОБА_1 з 30.11.2022 виключений зі списків особового складу, вважається таким, що справи і посаду у Військовій частині НОМЕР_2 здав і вибув до Військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2022 № 512 ОСОБА_1 з 02.12.2022 зарахований до списків особового складу на посаду оператора 2 комплексу РЕБ взводу РЕБ протитанкового дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , що відповідає відомостям військового квитка позивача.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 №40 "Про виплату винагороди особовому складу Військової частини НОМЕР_1 " визначено виплатити особовому складу Військової частини НОМЕР_1 згідно додатку №1 за період безпосередньої участі в бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування в районах введення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), згідно Бойового Розпорядження Головнокомандувача ЗСУ №1187/ПУ від 23.03.2022, додаткову винагороду за грудень 2022 року в розмірі 100000,00 грн. в розрахунку за місяць пропорційно часу проходження служби та участі в таких діях та заходах; виплатити особовому складу Військової частини НОМЕР_1 згідно додатку №2 за період лікування (реабілітації) після отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва) у грудні 2022 року додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн.

Відповідно до Додатку №1 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 №40, ОСОБА_1 виплачувалась додаткова винагорода у період з 02.12.2022 по 11.12.2022.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2023 №236/03 про доходи ОСОБА_1 у грудні 2022 року йому була нарахована заробітна плата у сумі 13807,75 грн., інші нарахування 52580,65 грн.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не виплати позивачу разової допомоги згідно Постанови № 168 за листопад 2022 року у розмірі 3333,33 грн. та за грудень 2022 року у розмірі 100000,00 грн., позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приписами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість бездіяльності, дій відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Як унормовано ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VIII (далі Закон № 389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У ч.6 ст.2 Закону № 389-VIII визначені види військової служби, до яких відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з п.5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - ЗСУ).

Визначення соціального захисту військовослужбовців міститься у ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон №2011-XII), та означає діяльність (функція) держави, спрямовану на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст.1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197; далі Порядок №260).

Відповідно до п.2 розд.І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Згідно з п.3 розд.І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в п.1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

У п.5 цієї постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.

У абз.3, 4 п.3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно із п.4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відповідно до п.5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.

У спірному випадку, фактично протиправну бездіяльність відповідача у спірних відносинах позивач пов`язує з невиплатою йому додаткової винагороди до грошового забезпечення, передбаченої Постановою №168, за листопад 2022 року у розмірі 3333,33 грн. та за грудень 2022 року у розмірі 100000,00 грн.

З матеріалів справи видно, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2022 № 512 ОСОБА_1 з 02.12.2022 зарахований до списків особового складу на посаду оператора 2 комплексу РЕБ взводу РЕБ протитанкового дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , що відповідає відомостям військового квитка позивача.

Водночас у відповідності до норм п.2.8 гл.2 розд.II Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333, зарахування до списків військової частини прибулого особового складу (прийом на роботу працівників) проводиться наказом по стройовій частині, у день прибуття особового складу до військової частини.

З огляду на викладене, заявлені позивачем вимоги, які стосуються періоду служби до 02.12.2022, не можуть бути пред`явлені до відповідача, оскільки останній не є відповідальною особою за нарахування позивачу грошового забезпечення.

Разом з цим, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 №40 "Про виплату винагороди особовому складу Військової частини НОМЕР_1 " визначено виплатити особовому складу Військової частини НОМЕР_1 згідно додатку №1 за період безпосередньої участі в бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування в районах введення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), згідно Бойового Розпорядження Головнокомандувача ЗСУ №1187/ПУ від 23.03.2022, додаткову винагороду за грудень 2022 року в розмірі 100000,00 грн. в розрахунку за місяць пропорційно часу проходження служби та участі в таких діях та заходах.

Відповідно до Додатку №1 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 №40, ОСОБА_1 виплачувалась додаткова винагорода у період з 02.12.2022 по 11.12.2022.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2023 №236/03 про доходи ОСОБА_1 у грудні 2022 року йому була нарахована заробітна плата у сумі 13807,75 грн., інші нарахування 52580,65 грн.

Таким чином, додаткова винагорода за грудень 2022 року в сумі 100000,00 грн. виплачувалась старшому солдату ОСОБА_1 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а саме з 02.12.2022 по 11.12.2022, що передбачено п.1 Постанови №168.

Водночас довідка Військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2023 №729 за формою не відповідає затвердженій додатком №1 Окремого доручення, а відтак не береться судом до уваги як документальне підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у грудні 2022 року.

Більше того, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 №40 "Про виплату винагороди особовому складу Військової частини НОМЕР_1 ", що є підставою для виплати додаткової винагороди, чинний та не скасований.

Разом з тим, на час судового розгляду цієї справи, позивачу було достовірно відомо про такий наказ, так як із позовом до суду щодо його оскарження він звернувся 03.02.2023, а у цій справі 08.02.2023.

Таким чином, позивач оскаржуючи наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 №40 "Про виплату винагороди особовому складу Військової частини НОМЕР_1 " передчасно звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача недоплаченої разової допомоги.

Також при наявності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2023 №40 "Про виплату винагороди особовому складу Військової частини НОМЕР_1 ", в суду відсутні підстави стверджувати про допущену позивачем протиправну бездіяльність в питанні виплати позивачу грошового забезпечення відповідно до Постанови №168 і за грудень 2022 року.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу разової допомоги згідно Постанови №168 за листопад та грудень 2022 року, що відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 49831,08 грн. недоплаченої разової допомоги згідно Постанови №168 слід залишити без задоволення також, оскільки така вимога є похідною від першої та передчасною, оскільки стягненню підлягають вже нараховані, але не виплачені суми.

Закріплений у ч.1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.