Справа № 160/6137/23
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2023 року Справа № 160/6137/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому позивач просить суд:
1.) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), накладеного у рамках виконавчого провадження № 42857891;
2.) зобов`язати відповідача зняти арешт із майна ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), яке накладене в рамках виконавчих проваджень № 42857891, а саме обтяження:
- номер запису про обтяження: 5444364 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації: від 23.04.2014 року 14:50:42, вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42857891, виданий 14.04.2014 року, видавник: Державний виконавець Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Бутенко О.М.; обтяжувач: Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , опис предмета обтяження: арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику: ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовуються протиправною бездіяльність відповідача, які на думку позивача полягають у тому, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.04.2014 року ВП №42857891 накладено арешт на майно позивачки. Однак, після прийняття постанови про повернення виконавчого листа відповідач не зняв накладений на це майно арешт, а подальшому також повідомив про відсутність на це законних підстав, мотивуючи це тим, що означене провадження знищено у зв`язку з закінченням строку його зберігання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу у порядку, визначеному ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою запропоновано відповідачеві надати до суду відзив на позовну заяву, чим останній не скористався.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що на примусовому виконанні у відповідача перебував виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО № 250 про звернення стягнення на нерухоме майно позивачки у рахунок погашення заборгованості на користь ПАТ КБ Надра у сумі 596 720,66 грн.
Для забезпечення виконання означеного та з метою погашення заборгованості у повному обсязі державним виконавцем вжито заходи, у тому числі, держаним виконавцем відкрито 03.04.2014 року виконавче провадження № 42857891, у рамках якого 14.04.2014 року прийнято постанову про арешт майна боржника.
Так, із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 316869285 від 06.12.2022 року слідує, що на майно позивачки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42857891, виданий 14.04.2014 року.
Постановою державного виконавця від 26.11.2014 ВП №42857891 повернуто виконавчий документ стягувачу через накладений мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.
За результатами звернення позивачки із приводу зняття накладеного арешту, листом відповідача від 07.02.2023 року № 9963/4 повідомлено, що виконавче провадження № 42857891 внаслідок завершення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передано до архіву, в подальшому знищено за закінченням терміну зберігання.
Указані обставини й слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що Ввідповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Виходячи зі змісту статті 25 Закону № 606-XIV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Положеннями статті 57 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.
Відповідно до статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:
- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;
- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;
- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення
Статтею 50 вказаного Закону також було передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Також, за наведених вимог Закону України «Про виконавче провадження», як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.
Виконавче провадження № 42857891, в рамках якого на майно позивача накладено арешт, завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та передано до архіву, в подальшому знищено за закінченням терміну зберігання.
У той же час, із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 316869285 від 06.12.2022 року слідує, що арешт майна позивачки після повернення виконавчого документи знятий так і не був. Не вчиняв відповідач означені дії так й після звернення позивачки у 2022 році.
На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.
Висновки суду у цій справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постанові від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17.
За викладених обставин, позовні вимоги є цілком обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яка полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), накладеного у рамках виконавчого провадження № 42857891;
Зобов`язати Начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт із майна ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), яке накладене в рамках виконавчих проваджень № 42857891, а саме обтяження:
- номер запису про обтяження: 5444364 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації: від 23.04.2014 року 14:50:42, вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42857891, виданий 14.04.2014 року, видавник: Державний виконавець Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Бутенко О.М.; обтяжувач: Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , опис предмета обтяження: арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику: ОСОБА_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна