Справа № 600/3711/22-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/3711/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 із військової служби у Збройних силах України, отриманий ВЧ НОМЕР_1 26 серпня 2022 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з початком збройної агресії Росії проти України добровольцем, без проходження медичної комісії, за відсутності на те достатніх підстав був зарахований до військового підрозділу та проходив військову службу в зоні бойових дій.

Зверталась увагу суду на те, що позивачем до відповідача в серпні 2022 року подано рапорт, про звільнення останнього з військової служби. Разом з тим, протягом 30-го терміну, а також станом на день розгляду справи відповіді не отримав. Відтак, на думку позивача, відповідач протиправно ухиляється щодо розгляду рапорту позивача, з питань звільнення останнього з військової служби, на підставі вимог статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а тому позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що позивач з рапортом до командування військової частини та командира свого підрозділу в порядку визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України не звертався, а також не надав підтверджуючих документів, які б вказували на поважність причин звільнення останнього з військової служби.

Наголошував на тому, що позивачем не додано до позовної заяви доказів того, що рапорт зареєстрований у військовій частині, відтак вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того зазначив, що відповідач не здійснював призов позивача, відтак вважає необґрунтованими доводи останнього, про те, що позивач призваний на службу без проходження медичного огляду та правових на те підстав.

3. Позивачем також подано до суду відповідь на відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого наводились переважно подібні аргументи, які викладені в позовній заяві.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

2. Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання позивача, про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

3. Ухвалою суду на підставі ст. 167 КАС України, повернуто позивачеві клопотання, про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Позивач проходить Військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 з 25.06.2022 року, що підтверджується матеріалами справи.

2. 19.08.2022 року позивач направив поштовим зв`язком на адресу Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», датований 10.08.2022 року.

3. Згідно відомостей АТ «Укрпошта» за трекномером поштового відправлення вказаний рапорт було отримано Військовою частиною НОМЕР_1 року 26.08.2026 року.

4. 18.10.2022 року позивач звернувся з листом до командира військової частини НОМЕР_1 , зі змісту якого встановлено (мовою оригіналу): "Я, ОСОБА_1 , 18 жовтня 2022 р. через кабінет № 10 подав рапорт від 18 жовтня 2022 р., в якому просив оформити відповідно до вимог закону та видати мені документи про моє, ОСОБА_1 , звільнення з військової служби у зв`язку з отриманням 26 серпня 2022 р. командиром військової частини НОМЕР_1 мого рапорту про звільнення з військової служби та передачі моєї особової справи військовослужбовця за територіальною приналежністю.

Враховуючи те, що відповідальні особи в кабінеті №10 рапорт прийняли, але протиправно відмовились робити на моєму примірнику відмітку про прийняття мого рапорті від 18 жовтня 2022 р., з метою мати підтвердження при розгляді справи в суді факту подання мною 18 жовтня 2022 р. рапорту від 18 жовтня 2022 р. командиру військової частини НОМЕР_1 , надсилаю рапорт від 18 жовтня 2022 р. на адресу військової частини НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку через Укрпошту.

До зазначеного листа позивачем додані додатки, зокрема: рапорт від 18 жовтня 2022 р.; роздруківку з сайту Укрпошти про рух поштового відправлення з рапортом про звільнення з військової служби в серпні 2022 року.

5. Згідно відомостей АТ «Укрпошта» за трекномером поштового відправлення вказаний пакет документі було отримано Військовою частиною НОМЕР_1 року 25.10.2022року.

6. Разом з тим, як встановлено судом, станом на дату розгляду даної адміністративної справи до суду не надано доказів розгляду вищевказаного рапорту.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Згідно пп. 2 п.225 Положення №1153/2008 встановлено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" : - у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;- у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; - у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_2 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського; - у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України; - у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України; - у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військовому званні - Президентом України.

Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці , які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

2. Відповідно до пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) (окрім іншого): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

3. Як встановлено судом, позивачем було надіслано на адресу Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», датований 10.08.2022 року.

Водночас суд зазначає, що відповідачем заперечується факт отримання вказаного рапорту Військовою частиною НОМЕР_1 . Зокрема, останній наголошує на тому, що позивач не звертався з рапортом до командування військової частини та командира свого підрозділу в порядку визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, а також не надав підтверджуючих документів, які б вказували на поважність причини звільнення з військової служби.

Суд відхиляє наведені вище аргументи відповідача, оскільки судом встановлено, що 19.08.2022 року позивач направив засобом поштового зв`язку на адресу Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», датований 10.08.2022 року. Згідно відомостей АТ «Укрпошта» за трекномером поштового відправлення вказаний рапорт було отримано Військовою частиною НОМЕР_1 року 26.08.2026 року.

Крім того, 18.10.2022 року позивач звернувся з листом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначив про те, що подав рапорт, про оформлення відповідно до вимог закону та видачу документи про, звільнення останнього з військової служби.

До зазначеного листа позивачем додані додатки, зокрема: рапорт від 18 жовтня 2022 р.; роздруківку з сайту Укрпошти про рух поштового відправлення з рапортом про звільнення з військової служби в серпні 2022 року. Згідно відомостей АТ «Укрпошта» за трек номером поштового відправлення вказаний пакет документі було отримано Військовою частиною НОМЕР_1 року 25.10.2022року.

4. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд звертає увагу також і на те, що Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року не містить імперативних норм, яким саме способом слід подавати рапорт до військової частини, зокрема не містить прямої вказівки щодо особисто подання рапорту про звільнення з військової служби до командира підрозділу чи заборони звернутись з рапортом за допомогою поштового зв`язку.

З урахуванням наведеного в контексті встановлених обставин в справі, суд дійшов висновку, що аргументи відповідача щодо порушення позивачем порядку подання рапорту є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, а отже не можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні позовної заяви.

Системний аналіз наведеного вище в призмі норм національного законодавства, дає підстави суду дійти висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача, про звільнення з військової служби, надісланого засобами поштового зв`язку.

Відтак, з метою відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача розглянути рапорт останнього, про звільнення з військової служби.

5. При цьому, суд відхиляє твердження відповідача з приводу того, що позивачем не надано підтверджуючих документів, які б вказували на поважність причин звільнення останнього з військової служби, оскільки питання звільнення позивача з військової служби не є предметом даного спору.

6. Також, судом в межах даного спору не надається оцінка доводам позивача щодо правомірності/протиправності дій посадових осіб відповідного органу, під час призову останнього на військову службу під час дії мобілізації, зокрема щодо не проходження медичного огляду тощо, оскільки даний спір стосується правовідносини щодо не розгляду рапорта військовослужбовця.

7. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

8. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати судовий збір в сумі 992,40грн.

2. Щодо судових витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно частин 1, 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У відповідності до частини 3 статті 143 якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В позовній заяві позивач зазначає про те, що додатково підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу, які останній поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Натомість, доказів, які підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, станом на день прийняття рішення до суду не подано.

Таким чином, наразі підстави для розподілу витрат на правову допомогу відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 , про звільнення з військової служби у Збройних силах України.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт, про звільнення ОСОБА_1 із військової служби у Збройних силах України, отриманий Військовою частиною НОМЕР_1 26 серпня 2022 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 судовий збір в сумі 992,40 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Суддя О.В. Боднарюк