Справа № 160/14321/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/14321/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.
суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року (суддя Неклеса О.М., повне судове рішення складено 21 листопада 2022 року) в справі № 160/14321/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі ГУ ПФУ в Кіровоградській області) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 05 серпня 2022 року №7, винесеного ГУ ПФУ в Кіровоградській області; зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 29 липня 2022 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період з 13 листопада 1983 року по 21 жовтня 1985 року та до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 22 серпня 1992 року по 02 листопада 2000 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №7 від 05 серпня 2022 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період походження ним військової служби з 13 листопада 1983 року по 21 жовтня 1985 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29 липня 2022 року та прийняти рішення із врахуванням висновків суду по даній справі; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській повторно розглянути заяву від 29 липня 2022 року про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 22 серпня 1992 року по 01 листопада 2022 року, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права.

Із посилання на правовий висновок Верховного Суду в справі № 640/17914/16 в подібних правовідносинах вважає, що суд першої інстанції мав з`ясувати, чи має він право на зарахування періоду роботи до пільгового стажу, не дивлячись на те, що рішення комісії, яким не зараховано певний період, не оскаржувалось.

Судом першої інстанції не надано оцінки щодо не зарахування до пільгового стажу спірного періоду, а лише зазначено про не оскарження рішення комісії, яким цей період не зараховано до пільгового стажу.

Вказує, що спірний період має бути зараховано до пільгового стажу, адже пільговий характер роботи підтверджено належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29 липня 2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав документи на підтвердження трудового стажу, у тому числі пільгового за Списком №2.

За принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії за віком розглянута ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області за №77 від 05 серпня 2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав не зарахування до страхового стажу періоду військової служби позивача з 13 листопада 1983 року по 21 жовтня 1985 року, оскільки у військовому квитку некоректно зазначена дата закінчення військової служби, а довідка військового комісаріату про період проходження військової служби не завірена печаткою; пільговий стаж роботи позивача (з урахуванням рішення комісії від 17 лютого 2022 року за №19) становить 09 місяців 24 дні.

Суд першої інстанції вважав, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Дослідивши копію військового квитка позивача серії НОМЕР_1 від 18 вересня 1991 року та довідку за №4/ЖВ/11 від 31 січня 2022 року, видану начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції вказав, що в цих документах чітко визначено, що позивач проходив строкову військову службу у період з 13 листопада 1983 року по 21 жовтня 1985 року при військовій частині НОМЕР_2 , а відсутність печатки на вищевказаній довідці та наявність виправлень в графі 10 військового квитка позивача, на думку суду першої інстанції, саме по собі не викликає сумнівів, що позивач проходив військову службу у відповідний період, а у військовому квитку позивача в графі 10 наявні відомості щодо дати закінчення проходження позивачем військової служби й означений запис засвідчено підписом уповноваженої особи та печаткою відповідної установи.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що органом Пенсійного фонду протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період проходження військової служби, а відтак з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача період походження ним військової служби з 13 листопада 1983 року по 21 жовтня 1985 року.

Щодо питання зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 02 листопада 2000 року суд зазначив, що в оскарженому рішенні вказано, що пільговий стаж роботи позивача становить 09 місяців 24 дні, але в рішенні відсутні відомості щодо зарахування або не зарахування територіальнім органом Пенсійного фонду до пільгового стажу позивача періоду роботи з 22 вересня 1992 року по 02 листопада 2000 року.

Комісією при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, прийнято рішення за №19 від 17 лютого 2022 року про підтвердження періодів роботи позивача з 28 вересня 1991 року по 30 листопада 1991 року, з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року для зарахування до пільгового стажу за Списком №2.

Позивачем означене рішення комісії не оскаржено в рамках цього позову, тому з урахуванням дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком із зарахуванням до пільгового стажу позивача за Списком №2 його періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 02 листопада 2000 року.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 29 липня 2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №77 від 05 серпня 2022 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком з підстав не зарахування до страхового стажу періоду проходження строкової військової служби з 13 листопада 1983 року по 21 жовтня 1985 року, оскільки у військовому квитку некоректно зазначена дата закінчення військової служби, а довідка військового комісаріату про період проходження військової служби не завірена печаткою; пільговий стаж роботи позивача (з урахуванням рішення комісії від 17 лютого 2022 року за №19) становить 09 місяців 24 дні.

Рішенням комісії при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, №19 від 17 лютого 2022 року підтверджено періоди роботи позивача з 28 вересня 1991 року по 30 листопада 1991 року, з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року для зарахування до пільгового стажу за Списком №2.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання наявності підстав для зобов`язання орган Пенсійного фонду зарахувати до пільгового стажу роботи періоди, які не підтверджені рішенням комісії територіального органу Пенсійного фонду, з урахуванням того, що таке рішення не оскаржене позивачем та не є предметом цього позову.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 637 у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (далі Порядок № 18-1).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 18-1 цей порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:

для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;

до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Пунктом 3 Порядку № 18-1 встановлено, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

За змістом пункту 4 Порядку № 18-1 комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 18-1 основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Пунктом 14 Порядку № 18-1 визначено, що комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення.

Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку (пункт 15 Порядку № 18-1).

Відтак, рішення комісії про підтвердження/не підтвердження стажу роботи є індивідуальним актом у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, адже є рішенням суб`єкта владних повноважень, виданим (прийнятим) на виконання владних управлінських функцій, який стосується права позивача на зарахування певних періодів роботи до страхового (пільгового) стажу.

Рішенням комісії при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, №19 від 17 лютого 2022 року підтверджено періоди роботи позивача з 28 вересня 1991 року по 30 листопада 1991 року, з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року для зарахування до пільгового стажу за Списком №2, а інші періоди не підтверджені для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2.

Тобто рішення комісії № 19 від 17 лютого 2022 року є індивідуальним актом як рішення суб`єктом владних повноважень, оскільки створює для позивача правові наслідки у вигляді не зарахування періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 02 листопада 2000 року до пільгового стажу за Списком № 2.

Таким чином, суд визнає обґрунтованим аргумент суду першої інстанції, що оскільки позивачем не заявлено позовних вимог про оскарження рішення комісії № 19 від 17 лютого 2022 року, то відсутні підстави для надання правової оцінки правомірності не зарахування періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 02 листопада 2000 року до пільгового стажу за Списком № 2.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оскільки позивачем не заявлено позовних вимог про скасування рішення комісії № 19 від 17 лютого 2022 року, то відсутні підстави для надання правової оцінки правомірності не зарахування періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 02 листопада 2000 року до пільгового стажу за Списком № 2, й суд першої інстанції не мав підстав вирішувати питання зобов`язання територіальний орган Пенсійного фонду розглянути повторно заяву позивача про призначення пенсії із зарахуванням цього періоду роботи до пільгового стажу.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду в справі № 640/17914/16 суд відхиляє, позаяк фактичні обставини в справі, що переглядається зараз в апеляційному порядку, є відмінними від фактичних обставин в справі № 640/17914/16.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року в справі № 160/14321/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року в справі № 160/14321/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 квітня 2023 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко