Справа № 813/713/18
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року

справа №813/713/18

провадження № П/380/1371/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючої судді - Морської Г.М.

за участю: секретаря судового засідання - Фінканін М.С.,

представника позивача - Стеця Р.М.,

представника відповідача - Тістечка Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРОЗ УКРАЇНА" до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації ,-

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Хороз Україна" (далі Товариство, позивач) звернулось до суду з позовом до Львівської митниці ДФС (яку ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2023 року замінено правонаступником Львівською митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України; далі Митниця, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2018/000001/1 від 30 січня 2018 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209120/2018/00004.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018, позов задоволено. Визнані протиправними та скасовані Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2018/000001/1 від 30.01.2018 та Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209120/2018/00004.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.01.2023 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.01.2023 головуючою суддею визначено суддю Морську Г.М.

Ухвалою від 27.01.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 21.02.2023.

Протокольною ухвалою від 21.02.2023 відкладено розгляд справи до 14.03.2023.

Ухвалою від 14.03.2023 закрите підготовче провадження у справі.

У судовому засіданні 04.04.2023 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство стверджує, що позивач (покупець, імпортер) ТзОВ «Хороз-Україна» та продавець (експортер) ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI жодним чином не підпадають під критерії пов`язаності, передбачені п.4 ст. 15 Угоди про застосування ст. VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оскільки позивач не володіє жодними корпоративними правами у продавця. У митного органу відсутні підстави вважати, що договірні відносини між позивачем та продавцем, що виникли з зовнішньоекономічного контракту № 2 так чи інакше вплинули на ціну оцінюваних товарів, тому письмові вимоги відповідача про надання додаткових документів суперечать вимогам ч.4 ст. 53 Митного кодексу України; відповідачем безпідставно та необґрунтовано застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, відповідно до статті 59 Митного кодексу України.

Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позову мотивуючи тим, що ТзОВ «Хороз-Україна» та ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI підпадають під критерії пов`язаності, передбачені п.4 ст. 15 Угоди про застосування ст. VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оскільки директор фірми продавця входить до складу загальних зборів учасників ТОВ «Хороз Україна», який призначає, контролює та звільняє директора ТОВ «Хороз Україна», тобто є його роботодавцем; у інвойсі від 25.01.2018 року № ТЕВ 041 продавцем запропоновано ціни, що значно відрізняються у менший бік (в середньому на 30%) від цін ідентичних товарів, що постачалися покупцеві раніше; у поданих до митного оформлення документах відсутні будь-які обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин, що призвели до зниження ціни на ряд різних за найменуванням та призначенням товарів. У зв`язку з цим, Львівська митниця ДФС прийшла до думки, що взаємозалежність продавця та покупця вплинула на ціну оцінюваних товарів, тому вбачала підстави для витребування додаткових документів згідно ч.4 ст. 53 Митного кодексу України, вказує, що декларантом неправомірно обрано основний метод визначення митної вартості, оскільки він відповідно до ч.18 ст. 58 Митного кодексу України не зміг показати, що відносини покупця і продавця не вплинули на ціну товару, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 58 МКУ.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хороз Україна» є юридичною особою (), учасниками товариства є фізична особа, громадянин України ОСОБА_1 , фізична особа громадянин України ОСОБА_2 та фізична особа, громадян Турецької Республіки ОСОБА_3 .

Внесок ОСОБА_4 до статутного фонду ТОВ «Хороз Україна» складає 100800 грн. (6,3% від загальної суми статутного фонду України) при розмірі статутного капіталу 1600000 грн.

06.02.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Хороз Україна», від імені якого діяв ОСОБА_2 (покупець), та ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI, від імені якого діяв ОСОБА_5 (продавець), укладено договір поставки № 2, за умовами якого сторони домовились про продаж товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у рахунках-фактурах (інвойсах), що додаються до вказаного договору і є його невід`ємною частиною. Загальна вартість товару за вказаним договором становить 500000 (п`ятсот тисяч) доларів США. Дія договору була продовжена шляхом укладення додаткових угод до нього № 1 від 01.12.2016 та № 2 від 05.12.2017.

На виконання договору поставки, за митною декларацією UA 209120.2018.001802 від 29.01.2018 року, ввезено товар, який вказаний у декларації. На підтвердження митної вартості товару позивачем до митної декларації додані:

-сертифікат відповідності UA 1.182.0004817-17 від 04.04.2017;

-пакувальний лист б/н від 25.01.2018;

-рахунок-фактура (інвойс) № ТЕВ041 від 25.01.2018;

-автотранспортна накладна № 659839 від 25.01.2018;

-сертифікат про походження товару № С 0576713 від 25.01.2018;

-рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № СФ-0000009 від 29.01.2018; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 23/01/18-1 від 23.01.2018;

-доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 01.12.2016 року;

-доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 06.12.2017 року;

-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларувалися;

-договір на перевезення № 06/03/17-1 від 06.03.2017;

-пропозицію укласти договір (оферта) № 001 від 01.01.2018;

-декларація про відповідність б/н від 15.08.2017;

-інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ.№ 1881098;

-копія митної декларації країни відправлення № 18341300ЕХ047354 від 25.01.2018.

Митна вартість товару заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного договору № 2 щодо товарів, що імпортуються (вартість операції).

Львівською митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів UA 209000/2018/000001/1 від 30.01.2018.

За твердженням відповідача, покупець - ТзОВ «Хороз-Україна» та продавець - ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI є пов`язаними особами у розумінні п.4 ст. 15 Угоди про застосування ст. VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

У рішенні зазначається: «Хасан Качмаз є співзасновником ТОВ «Хороз Україна», його внесок до статутного фонду склав 100800 грн. У договорі постачання № 2 від 05.02.2016 року від імені продавця виступав директор Хасан Качмаз. Тобто та ж особа є працівником (директором) фірми продавця. У інвойсі від 25.01.2018 року № ТЕВ 041 продавцем запропоновано ціни, що значно відрізняються у менший бік (в середньому на 30%) від цін ідентичних товарів, що постачалися покупцеві раніше. У поданих до митного оформлення документах відсутні будь-які обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин, що призвели до зниження ціни».

У зв`язку з цим Львівська митниця вважає, що взаємозалежність продавця та покупця вплинула на ціну оцінюваних товарів, тому вбачала підстави для витребування додаткових документів згідно ч.4 ст. 53 Митного кодексу України на підтвердження митної вартості, а саме: 1)виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2)довідкову інформацію щодо вартості в країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Декларант надіслав лист від 30.01.2018 № 13 у якому виклав свої застереження щодо того, що покупець (імпортер) та продавець (експортер) жодним чином не підпадають під критерії пов`язаності, передбачені п.4 ст. 15 Угоди про застосування ст. VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, а письмова вимога Львівської митниці щодо надання додаткових документів суперечить вимогам ч.4 ст.53 Митного кодексу України. Крім того, у листі зазначається, що відсутні підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом (імпортером) митну вартість.

Львівська митниця з доводами позивача не погодилась, вважала, що декларантом неправомірно обрано основний метод визначення митної вартості (відповідно до ст. 58 Митного кодексу України), що стало підставою для відмови у митному оформленні за заявленою митною вартістю відповідно до п.3 ч.6 ст.54 МКУ. Для визначення митної вартості відповідачем використано метод 2а (ст. 59 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала інформація щодо вартості ідентичних товарів, оформлених за МД № UA 209120/2017/118387 від 06.11.2017 та UA 209120/2017/114425 від 15.09.2017.

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів UA 209000/2018/000001/1 від 30.01.2018 Львівською митницею оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209120/2018/00004.

Не погодившись із цими рішеннями, позивач звернувся до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2018/000001/1 від 30.01.2018 року. Визнано протиправним та скасовано Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209120/2018/00004 Львівської митниці ДФС. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної фіскальної служби (, м. Львів, вул. Костюшка,1) судовий збір у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хороз Україна» (код ЄДРОПУ 39225644, Львівська область, Стрийський район, с. Дуліби, вул. Шевченка, буд, 127-г).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.01.2023 касаційну скаргу Львівської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 13.01.2023 зазначив: «… Відтак, вирішуючи спір у даній справі, суди попередніх інстанцій не дослідили документів, що подавались декларантом під час митного оформлення імпортованих товарів та на підставі яких ним було заявлено їх митну вартість за основним методом, як і не навели жодних мотивів й обґрунтувань, за яких вони фактично відхилили доводи відповідача, що стали підставою для прийняття оспорюваних рішення і картки відмови (на яких він також наголошував як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі), а також не встановили, чи дійсно Товариство і його контрагент - ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI. можуть вважатись пов`язаними особами відповідно до критеріїв, визначених у пункті 4 статті 15 Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Як наслідок, судам попередніх інстанцій (у випадку підтвердження такої пов`язаності суб`єктів господарювання) необхідно було взяти до уваги й надати оцінку обставинам справи в контексті положень частини 18 статті 58 МК України, за змістом яких при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу...».

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує наступні правові норми.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Водночас, виходячи зі змісту частин 12 16 статті 58 МК України, той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Відповідно до частини 4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.

Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під критерії пункту 4.

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього (частина 1 статті 59 Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів МК України).

Частини 1 та 2 статті 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що учасниками Товариства є фізична особа, громадянин України ОСОБА_1 , фізична особа, громадянин України ОСОБА_2 , фізична особа, громадянин Турецької Республіки ОСОБА_3 , що підтверджується копією статуту Товариства.

Внесок ОСОБА_4 до статутного фонду Товариства становить 100800,00 грн. (6,3% від загальної суми статутного капіталу 1600 000,00 грн.).

Позивач заперечує, що ТзОВ «Хороз-Україна» позивач як покупець і ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI продавець (експортер) є пов`язаними особами у розумінні пункту 4 статті 15 Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, а у інвойсі від 25 січня 2018 року №ТЕВ041 продавцем запропоновано ціни, що значно відрізняються у бік зменшення (в середньому на 30%) від цін ідентичних товарів, що постачалися покупцеві раніше; при цьому, у поданих до митного оформлення документах відсутні будь-які обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин, що призвели до зниження ціни.

Відтак, виходячи зі змісту оскаржуваного рішення митного органу, предметом судового контролю у даній справі, окрім загальних питань підтвердженості визначеної декларантом митної вартості імпортованих товарів як такої, входить й з`ясування обставин щодо того, чи є контрагенти пов`язаними особами у значенні пункту 4 статті 15 Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та чи вплинула така пов`язаність на заявлену митну вартість.

Підпунктом d) пункту 4 статті 15 Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року визначено, що особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: … будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них.

У тлумачних примітках до підпункту «е» пункту 4 статті 15 Угоди про застосування статті VII визначено, що одна особа вважатиметься такою, що контролює іншу, якщо перша юридично або практично може застосовувати обмеження до останньої або керувати нею.

Як встановлено судом, один із засновників підприємства-покупця - ТОВ «Хороз Україна», є директором у підприємства-продавця - Teb Elektrik Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi, який має право підпису комерційних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Цивільного кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом та ч.ч. 1,2 ст. 145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників; у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників.

Отже, директор фірми продавця входить до складу загальних зборів учасників ТОВ «Хороз Україна», який призначає, контролює та звільняє директора ТОВ «Хороз Україна», тобто є його роботодавцем.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, покупець і продавець є пов`язаними особами.

Також під час розгляду справи встановлено, що у інвойсі від 25.01.2018 № ТЕВ041 продавцем запропоновано ціни, що значно відрізняються у менший бік (в середньому на 30%) від цін ідентичних товарів, що постачалися покупцеві раніше.

Дана обставина не заперечується позивачем.

Частиною 2 статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі встановлено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 пункту 2 Приміток до статті VII ГАТТ, сумісним зі статтею VII було б припущення, що І «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

У поданих до митного оформлення документах відсутні будь-які обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин, що призвели до зниження ціни на ряд різних за найменуванням та призначенням товарів.

У зв`язку з наявністю у митниці обґрунтованих підстав вважати, що взаємозалежність продавця та покупця вплинули на ціну оцінюваних товарів, декларанту було надіслано електронне повідомлення відповідного змісту, де було запропоновано вчинити дії, передбачені ч. 18 ст. 58 МКУ, а також, відповідно до вимог ч. 4 ст. 53 МКУ, надати додаткові документи на підтвердження митної вартості:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Проте Декларант надіслав лист від 30.01.2018 №13 у якому відмовився надавати додаткові документи, мотивуючи відсутністю факту пов`язаності осіб.

Суд враховує, що за змістом положень частини 18 статті 58 МК України, при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.

Проте представник позивача у судовому засіданні повідомив про відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що заявлена декларантом митна вартість товарів, є близькою до вартості однієї з операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами, визначених ч. 18 статті 58 МК України.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт, що позивач і його контрагент - ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI. є пов`язаними особами відповідно до критеріїв, визначених у пункті 4 статті 15 Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відмовляє у його задоволенні.

За правилами ст. 139 КАС України при відмові у задоволенні позову, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10 квітня 2023 року.

Суддя Морська Г.М.