Справа № 520/438/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

10 квітня 2023 року справа № 520/438/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, буд. 35,м. Львів,79003, ) до ТзОВ «Торговий дім» «Маркет-плюс» (вул. Захисників, буд. 7/8,м. Харків,61001, ) про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ТзОВ «Торговий дім» «Маркет-плюс» про стягнення податкового боргу, в якому просить суд:

- стягнути з ТзОВ «Торговий дім «Маркет-плюс» грошові кошти до бюджету в розмірі 9599,08 грн., які знаходяться на рахунках в банках.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач станом на дату подання позову, має заборгованість перед бюджетом, яка виникла на підставі акцизного податку у розмірі 9599,08 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2023р. відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач - ТзОВ "Торговий дім" "Маркет-плюс", повідомлений належним чином про відкриття провадження у справі, а також про можливість надати до суду відзив на позовну заяву у визначений судом строк, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався без зазначення причин неподання відзиву.

Предметом спору в даній справі є стягнення з ТзОВ «Торговий дім «Маркет-плюс» заборгованості, яка виникла на підставі акцизного податку у розмірі 9599,08 грн. до держбюджету.

Водночас судом встановлено, що 30.03.2023р. Господарським судом Харківської області відкрито провадження у справі про банкрутство (справа №922/185/23) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Маркет-Плюс" , . Зазначене підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 2 статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статей 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень якого Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

В силу пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Як свідчать матеріали справи, звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом здійснено на підставі Податкового Кодексу, яким на відповідача покладений обов`язок сплатити заборгованість, яка підлягає стягненню згідно з довідки про заборгованість від 25.10.2022р. №8152/5/13-01-13-07-08 складає 9 599,08 грн. та виникла на підставі:

По акцизному податку 9 599,08 грн.:

- податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2020 на суму 8 275,00 грн., залишок несплаченої суми становить 4 449,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2020 на суму 34,71 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2020 на суму 892,13 грн.

Згідно з інтегрованої картки платника податків пеня на суму 4 223,24 грн.

Однак, в цьому випадку слід врахувати, що Податковий Кодекс не регулює питання виплати заборгованості по несплаченому по акцизному податку, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства.

Отже, системний аналіз викладених правових норм дає підстави стверджувати, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс його юридичних правовідносин, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритетне значення у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, в тому числі і Податкового кодексу.

Велика Палата Верховного Суду, визначаючи юрисдикційність спорів з майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства, уже неодноразово зазначала про необхідність розгляду спорів між боржником та іншими суб`єктами (як органами, наділеними владними повноваженнями, так і суб`єктами приватно-правових відносин) щодо майна боржника в межах процедури банкрутства.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №904/1693/19, від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі №918/335/17, від 15.05.2019 у справі №289/2217/17, від 12.06.2019 у справі №289/233/18, від 19.06.2019 у справі №289/718/18, від 19.06.2019 у справі №289/718/18, від 19.06.2019 у справі №289/2210/17, а також у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №334/5073/19, від 30 січня 2023 року у справі № 815/6486/17

З наявних матеріалів справи вбачається, що 30.03.2023р. Господарським судом Харківської області відкрито провадження у справі про банкрутство (справа №922/185/23) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Маркет-Плюс", . Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого - Рябчуна Романа Миколайовича.

Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою якнайповнішого задоволення у ній вимог кредиторів - приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КУзПБ.

Зокрема, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство наступає строк виконання всіх зобов`язань боржника, що має наслідком обов`язок усіх конкурсних (забезпечених) кредиторів пред`явити вимоги до боржника, а їх задоволення може здійснюватися лише у порядку, передбаченому КУзПБ, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом; провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню (частини чотирнадцята, сімнадцята статті 39 КУзПБ); активи боржника, що перебувають у податковій заставі, можуть бути звільнені господарським судом з податкової застави, про що виноситься ухвала у судовому засіданні за участю контролюючого органу, уповноваженого відповідно до ПК України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень (частина десята статті 41 КУзПБ).

Отже, при врегулюванні відносин неплатоспроможності законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. Зазначене дозволяє ефективно захистити право особи (кредитора, боржника) в межах одного судового провадження, уникаючи розподілу його на способи захисту, характерні для окремих юрисдикцій (адміністративної чи цивільної).

Застосувавши принцип концентрації у справі про банкрутство ряду майнових та немайнових спорів, КУзПБ розширив підсудність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та які раніше розглядалися судами інших юрисдикцій.

Отже, статтею 7 КУзПБ як процесуальним законом змінено юрисдикцію розгляду ряду спорів фізичних осіб - боржників щодо їх майна, які раніше розглядалися у цивільних судах, а також віднесено до господарської юрисдикції ряд інших спорів юридичних осіб, які стосуються майна боржника (юридичної чи фізичної особи), зокрема й тих, які виникають з кредиторами - контролюючими органами щодо сплати податків та зборів.

У справі, що розглядається, Головним управлінням ДПС у Львівській області заявлені вимоги про стягнення з ТзОВ «Торговий дім «Маркет-плюс» заборгованості, яка виникла на підставі акцизного податку у розмірі 9599,08 грн. до держбюджету, тобто спір стосується майнових вимог до боржника та за позовом контролюючого органу.

Отже, зважаючи на те, що провадження у справі № 520/438/23 про стягнення з ТзОВ «Торговий дім «Маркет-плюс» заборгованості, яка виникла на підставі акцизного податку у розмірі 9599,08 грн., щодо якого розглядається справа справа про банкрутство в порядку господарського судочинства , вже відкрито ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2022р. матеріали справи № 520/438/23 відповідно до вищенаведених вимог ч.3 ст.7 КУзПБ підлягають саме передачі на розгляд господарського суду Харківської області, в провадженні якого перебуває справа №922/185/23 про банкрутство ТзОВ «Торговий дім «Маркет-плюс».

З огляду на зазначене, суд доходить до висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підсудні Господарському суду Харківської області та не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Суд зауважує на відсутності процесуальних підстав для передачі цієї адміністративної справи на розгляд до Господарського суду у Харківській області, оскільки норми ст. 29 КАС України врегульовують питання передачі адміністративних справ з одного адміністративного суду до іншого, тобто в межах однієї юрисдикції. Норма ч. 1 ст. 239 КАС України передбачає направлення справи за встановленою юрисдикцією судом апеляційної або касаційної інстанції, до яких Харківський окружний адміністративний суд не відноситься. Разом з тим, суд бере до уваги відсутність можливості розгляду спору в даній справі згідно правил адміністративного судочинства, що спричиняє висновок про закриття провадження у справі.

Такий висновок відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом у постанові від 28.04.2022р. у справі №300/2043/19 щодо застосування п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України у подібних правовідносинах.

Судовий збір може бути повернутий ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у адміністративній справі №520/438/23 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ТзОВ «Торговий дім» «Маркет-плюс» про стягнення податкового боргу.

Попередити позивача, що повторне звернення до адміністративного до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, роз`яснивши право на розгляд заявлених позовних вимог в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 КАС України та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293-297 КАС України.

Суддя Д.В. Григоров