Справа № 240/30884/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Житомирській області) щодо відмови у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій та зобов`язання її призначити.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що має достатній стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років та виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком на день призначення відповідно до пункту 71 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, звернувшись з заявою до відповідача про отримання вказаної допомоги отримала відмову у її виплаті, оскільки відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому виплату грошової допомоги не проведено.
Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
05 січня 2023 року до суду надійшов відзив разом з витребуваними судом документами, у якому ГУ ПФУ в Житомирській області просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи на посаді бібліотекаря, а тому підстави для призначення та виплату грошової допомоги відсутні. Також зауважив, що не надано жодних доказів того, що саме ГУ ПФУ в Житомирській області відмовлено позивачу у призначенні грошової допомоги.
01 лютого 2023 року судом постановлено ухвалу, якою запропоновано позивачу залучити до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Черкаській області) та зупинено провадження у справі до дати отримання судом інформації про прийняте позивачем рішення.
27 лютого 2023 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про залучення співвідповідача ГУ ПФУ в Черкаській області.
02 березня 2023 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, з урахуванням залучення співвідповідача ГУ ПФУ в Черкаській області.
Ухвалою суду від 06 березня 2023 року поновлено провадження у справі, залучено до участі у справі як другого відповідача ГУ ПФУ в Черкаській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Черкаській області) та визначено останньому строк для подання відзиву на позов.
22 березня 2023 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Черкаській області, в якому заначено, що Комунальний заклад «Обласна універсальна наукова бібліотека ім.О.Ольжича» Житомирської обласної ради заснована на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області і перебуває у складі управління Житомирської обласної ради. Відповідно до Бюджетного кодексу України бібліотеки при ОТГ, як такі, що створені у встановленому порядку органами місцевого самоврядування і утримуються за рахунок обласного бюджету є бюджетними установами, а тому у органів Пенсійного фонду України відсутні будь-які підстави для виплати спірної допомоги.
На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що ОСОБА_1 28 вересня 2022 року звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності виконавцем визначено ГУ ПФУ в Черкаській області та за результатом розгляду відповідної заяви позивачу призначено пенсію за віком.
У подальшому позивач звернулася з заявою до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 71 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 24 листопада 2022 року, ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 , що підстави для виплати зазначеної допомоги відсутні.
Уважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулась із цим позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 цього Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону України № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.
Відповідно до пункту 71 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію наведеної банкетної норми Уряд 23 листопада 2011 року прийняв постанову № 1191, якою затвердив (далі Порядок №1191), який визначає порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.
Відповідно до пунктів 2 та 4 цього Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, що передбачені:
переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років;
переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».
Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 Порядку №1191, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з пунктами 5 7 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року не менше 29 років.
Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, до посад у освітніх закладах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, віднесено бібліотекарів, завідувачів бібліотек.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для отримання визначеної пунктом 71 розділу Прикінцеві положення Закону України №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону України №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:
- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);
- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 200/854/19-а.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28 вересня 2022 року, а отже у позивача було достатньо страхового стажу для призначення вказаної пенсії.
З метою отримання грошової допомоги позивач звернулась з відповідною заявою до ГУ ПФУ в Житомирській області. Доказів та підтвердження подання позивачем такої заяви разом із заявою про призначення пенсії, ГУ ПФУ в Житомирській області не надало.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що належним відповідачем по заявленим вимогам є ГУ ПФУ в Житомирській області та заперечення останнього щодо цього до уваги не приймає з огляду на відсутність доказів на їх підтвердження.
Зі змісту оскаржуваного рішення слідує «… Комунальний заклад «Обласна універсальна наукова бібліотека ім.О.Ольжича» Житомирської обласної ради заснована на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області і перебуває у складі управління Житомирської обласної ради. Відповідно до Бюджетного кодексу України бібліотеки при ОТГ, як такі, що створені у встановленому порядку органами місцевого самоврядування і як такі, що утримуються за рахунок обласного бюджету є бюджетними установами. Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому виплату грошової допомоги не проведено.»
Суд критично оцінює такі доводи, з огляду на таке.
Пунктом 2 Порядку №1191 установлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.
Зміст Розділу 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, в частині «Найменування закладів і установ» містить зазначення «Бібліотеки», а в частині «Найменування посад» «завідуючі, бібліотекарі», При цьому зміст пункту 2 «Примітки» вказаного Переліку визначає, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» від 27 січня 1995 року №32/95-ВР з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин бібліотека інформаційний, культурний, освітній заклад (установа, організація) або структурний підрозділ, що має упорядкований фонд документів, доступ до інших джерел інформації та головним завданням якого є забезпечення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки.
Статтею 6 цього Закону визначено види бібліотек, які, зокрема, за призначенням поділяються на публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій). Публічні, спеціальні та спеціалізовані бібліотеки можуть об`єднуватися у централізовані бібліотечні системи.
Бібліотека, відповідно до частини 3 статті 12 названого Закону, може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації.
Також, статтею 30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» встановлені соціальні гарантії працівників бібліотек, відповідно до частини 1 якої на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.
Відповідно до частини 6 статті 30 цього Закону працівники бібліотек мають право на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За змістом пункту 2 «Примітки» Переліку закладів і установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, в площині дії пункту 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату відповідної грошової допомоги зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на відповідних посадах незалежно від форми власності або відомчої належності таких закладів і установ.
Таким чином, робота на посаді бібліотекаря надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на те, що позивач на момент призначення пенсії за віком працювала у бібліотеці на посаді бібліотекаря та мала достатній трудовий стаж роботи в такому закладі, зворотнього ГУ ПФУ в Житомирській області не доведено, при цьому, раніше пенсію не отримувала, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 71 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За наведених обставин, відмовляючи позивачеві у призначення грошової допомоги відповідно до пункту 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ГУ ПФУ в Житомирській області діяв протиправно.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені грошової допомоги передбаченої пунктом 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправними.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області нарахувати і виплатити грошову допомогу відповідно до пункту 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини 1 цієї правової норми, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Нормами частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Спір між сторонами стосується наслідків розгляду ГУ ПФУ в Житомирській області заяви позивача про призначення грошової допомоги, передбаченої пунктом 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у вигляді рішення, викладеного у листі від 24 листопада 2022 року, яке скасовано судом як протиправне.
При цьому, судом було зроблено висновок про те, що позивач має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до вимог пункту 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
ГУ ПФУ в Житомирській області не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.
Ураховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд уважає, що позовна заява підлягає задоволенню.
На підставі положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
З огляду на те, що виникнення спірних правовідносини обумовлено прийняттям саме ГУ ПФУ в Житомирській області рішення, яке за результатами розгляду справи, визнане протиправним, суд приходить до висновку, що вся сума судового збору підлягає стягненню з останнього.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, передбачену пунктом 71 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис