Справа № 320/3464/22
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 квітня 2023 року

м. Київ

справа №320/3464/22

адміністративне провадження № К/990/10494/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2023 року у справі №320/3464/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправними бездіяльність та дії, вчинені Департаментом щодо вирішення питань, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 28 січня 2021 року до порядку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії;

- визнати протиправними дії, вчинені Департаментом щодо розрахунку фактичного розміру та виплати належної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення , передбаченої Законом України від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, що виразились в обчисленні розміру індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 8 липня 2017 року не з урахуванням визначення місяцем початку обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення - грудень 2011 року, та в проведенні виплати такої індексації ОСОБА_1 в розмірі: 2488,24 грн;

- визнати протиправними дії, вчинені Департаментом щодо надання відповідної інформації на запити на інформацію ОСОБА_1 від 17 серпня 2021 року та 21 вересня 2021 року по виконанню рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії;

- стягнути з Департаменту на користь ОСОБА_1 недоплачену суму індексації грошового забезпечення, передбачену Законом України від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 за період з 1 січня 2016 року до 8 липня 2017 року під час проходження служби в Головній інспекції Міністерства оборони України на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, у розмірі: 24 172,57 грн, без урахування сум податку та інших обов`язкових платежів на вказану виплату, обраховану із урахуванням раніше нарахованої та виплаченої суми в розмірі: 2 488,24 грн замість 26 660,81 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про:

- визнання протиправними бездіяльність та дії, вчинені Департаментом фінансів Міністерства оборони України щодо вирішення питань, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 28 січня 2021 року по порядку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії;

- визнання протиправними дії, вчинені Департаментом фінансів Міністерства оборони України щодо розрахунку фактичного розміру та виплати належної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, передбаченої Законом України від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, що виразились в обчисленні розміру індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 8 липня 2017 року не з урахуванням визначення місяцем початку обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення - грудень 2011 року, та в проведенні виплати такої індексації ОСОБА_1 в розмірі: 2488,24 грн;

- стягнення з Департаменту фінансів Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 недоплачену суму індексації грошового забезпечення, передбачену Законом України від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 за період з 1 січня 2016 року до 8 липня 2017 року під час проходження служби в Головній інспекції Міністерства оборони України на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, у розмірі: 24 172,57 грн, без урахування сум податку та інших обов`язкових платежів на вказану виплату, обраховану із урахуванням раніше нарахованої та виплаченої суми в розмірі 2 488,24 грн замість 26 660,81 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2023 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Департаменту щодо недотримання встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» строку надання відповіді на запити ОСОБА_1 від 17 серпня 2021 року та 21 вересня 2021 року;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Міністерство оборони України звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), надіславши її 21 березня 2023 року засобами поштового зв`язку.

Скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2023 року у справі №320/3464/22 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду та яку, на думку скаржника, судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Суд звертає увагу скаржника, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Водночас скаржником зазначених вимог не дотримано, зокрема, не зазначено, які саме норми права потребують такого висновку, що в свою чергу, не є належним обґрунтуванням підстав звернення до суду касаційної інстанції, у розумінні пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, Київський окружний адміністративний суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Зокрема, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Предметом розгляду цієї справи є бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо недотримання встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» строку надання відповіді на запити.

З урахуванням предмету позову, характеру спірних правовідносин та вимог статей 12, 257 КАС України, а також того, що дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (частина четверта статті 12 КАС України), дана справа є справою незначної складності.

При цьому Верховний Суд зазначає, що законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки. Мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування норм законодавства.

За таких обставин, оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судових рішень, що не підлягають касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте скаржником таких винятків не зазначено, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Одночасно, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2023 року у справі №320/3464/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду