Справа № 160/12912/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/12912/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року (головуючий суддя Ільков В.В.)

у справі № 160/12912/22

за позовом ОСОБА_1 ,

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії від 05.05.2022 №48, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком № 2 згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії № 3030 від 03.05.2022;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у зарахуванні у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи ОСОБА_1 з 30.03.1996 по 29.03.1999, з 01.01.2004 по 15.10.2021 на посадах медсестри лікувально-діагностичного відділення, старшої сестри медичної відділення легеневого туберкульозу №2, сестри медичної приймального відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» та періоду роботи з 20.10.2021 по 31.03.2022 на посаді сестри медичної кабінету профілактики та лікування хворих на ВІЛ-інфекцію (СНІД) кабінет «Довіра» в КП «Криворізька центральна прийомна лікарня» Нікопольської сільської ради»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у подвійному розмірі, згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи ОСОБА_1 з 30.03.1996 по 29.03.1999, з 01.01.2004 по 15.10.2021 на посадах медсестри лікувально-діагностичного відділення, старшої сестри медичної відділення легеневого туберкульозу № 2, сестри медичної приймального відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» та період роботи з 20.10.2021 по 31.03.2022 на посаді сестри медичної кабінету профілактики та лікування хворих на ВІЛ-інфекцію (СНІД) кабінет «Довіра» в КП «Криворізька центральна прийомна лікарня» Нікопольської сільської ради»;

- з 03 травня 2022 року призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 на підставі заяви про призначення пенсії № 3030 від 03.05.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.05.2022 позивачка звернулась до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05.05.2022 повідомлено про відмову в призначенні пільгової пенсії відповідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з підстав відсутності необхідного пільгового стажу, та відповідно необхідного віку, з чим позивачка не погоджується.

Також, позивачка вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу у подвійному розмірі періоди роботи згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на посадах медсестри лікувально-діагностичного відділення, старшої сестри медичної відділення легеневого туберкульозу №2, сестри медичної приймального відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» та на посаді сестри медичної кабінету профілактики та лікування хворих на ВІЛ-інфекцію (СНІД) кабінет «Довіра» в КП «Криворізька центральна прийомна лікарня» Нікопольської сільської ради».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії від 05.05.2022 №48, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №2, згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі її заяви про призначення пенсії № 3030 від 03.05.2022.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у зарахуванні у подвійному розмірі, згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періодів роботи ОСОБА_1 з 30.03.1996 по 29.03.1999, з 01.01.2004 по 15.10.2021 на посадах медсестри лікувально-діагностичного відділення, старшої сестри медичної відділення легеневого туберкульозу №2, сестри медичної приймального відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» та періоду роботи з 20.10.2021 по 31.03.2022 на посаді сестри медичної кабінету профілактики та лікування хворих на ВІЛ-інфекцію (СНІД) кабінет «Довіра» в КП «Криворізька центральна прийомна лікарня» Нікопольської сільської ради».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у подвійному розмірі, згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи ОСОБА_1 з 30.03.1996 по 29.03.1999, з 01.01.2004 по 15.10.2021 на посадах медсестри лікувально-діагностичного відділення, старшої сестри медичної відділення легеневого туберкульозу № 2, сестри медичної приймального відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» та період роботи з 20.10.2021 по 31.03.2022 на посаді сестри медичної кабінету профілактики та лікування хворих на ВІЛ-інфекцію (СНІД) кабінет «Довіра» в КП «Криворізька центральна прийомна лікарня» Нікопольської сільської ради».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, подану 03.05.2022 за №3030, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд виходив із того, що позивачка на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягла віку 51 року, здобула необхідний загальний і спеціальний страховий стаж, тому з урахуванням змін у чинному законодавстві, прийнятого Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, позивачка має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону №1788-XII. Також суд дійшов висновку про зарахування певних, зазначених позивачкою, періодів її роботи у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо зарахування у подвійному розмірі періодів роботи позивачки з 01.01.2004 по 15.10.2021 та з 20.10.2021 по 31.03.2022, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Відповідач зазначає про відсутність правових підстав для зарахування вказаних періодів роботи позивачки відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Судом не прийнято до уваги, що з 01.01.2004 Закон України «Про пенсійне забезпечення» не застосовується в частині обчислення стажу для розрахунку розміру пенсії, оскільки п.16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються виключно в частині визначення права на пенсію за вислугу років (зокрема, ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Обчислення стажу при розрахунку розміру пенсії здійснюється за період до 01.01.2004 на підставі записів трудової книжки (ст.56, 60, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), після 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Крім того, оскільки позивачка має намір реалізувати право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивачки після 01.01.2004 в подвійному розмірі відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також відповідач вказує, що ключовим питанням у цій справі є наявність у позивачки права на призначення пенсії, відповідно, питання щодо розрахунку стажу є похідним питанням і повинно розглядатися після фактичного призначення пенсії.

Позивачка проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін через необґрунтованість доводів скаржника. Позивачка зазначає, що відповідач у наданій позивачці відповіді підтвердив порушене право позивачки на зарахування у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи після 01.01.2004 при пільговому обчисленні страхового стажу. Позивачка вважає, що відповідач посилається на не релевантну судову практику, одночасно вказуючи на висновки Верховного Суду у постанові від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог про зарахування у подвійному розмірі, згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періодів роботи позивача, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій частині.

Рішення суду в іншій частині не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 03.05.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через відділ обслуговування громадян №16 (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2. На момент звернення їй виповнилось 51 рік.

До заяви про призначення пенсії додані паспорт та РНКОПП, диплом НОМЕР_1 , свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2 , свідоцтво про народження дитини НОМЕР_3 , трудова книжка НОМЕР_4 , довідка № 07 від 11.01.2022, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 08 від 11.01.2022, наказ про результати атестації робочих місць № 57а від 07.06.1995, наказ про результати атестації робочих місць № 145 від 05.06.2000, наказ про результати атестації робочих місць № 181а від 04.06.2005, заява про виплату пенсії або грошової допомоги, заява про призначення/перерахунок пенсії.

Згідно записів в трудовій книжці позивачки та довідки № 07 від 11.01.2022, виданої КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», і довідки № 08 від 11.01.2022, виданої КП «Криворізька центральна районна лікарня «Новопільської сільської ради», позивачка працювала:

в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»:

з 01.08.1989 по 02.01.2006 - на посаді медсестри лікувально-діагностичного відділення (16 років 5 місяців 2 дні),

з 03.01.2006 по 31.03.2021 - на посаді старшої сестри медичної відділення легеневого туберкульозу № 2 (15 років 2 місяці 29 днів),

з 01.04.2021 по 15.10.2021 - сестрою медичною приймального відділення (0 років 6 місяців 15 днів),

в КП «Криворізька центральна районна лікарня «Новопільської сільської ради»:

з 20.10.2021 по 31.03.2022 - сестрою медичною кабінету профілактики та лікування хворих на ВІЛ-інфекцію (СНІД) кабінет «Довіра» (0 років 5 місяців 12 днів).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 48 від 05 травня 2022 року відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначене рішення мотивоване, зокрема, тим, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу (у жінок) не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половину стажу роботи із шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Страховий стаж особи з урахуванням кратності становить 46 років 07 місяців 27 днів. Пільговий стаж становить 32 роки 03 місяці 05 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

З огляду на вищезазначене, пенсійний фонд дійшов висновку, що оскільки на дату звернення заявниця не досягла встановленого законодавством пенсійного віку 55 років, тому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 2 частини 2 статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на даний час відсутнє.

12.07.2022 з метою досудового врегулювання спору позивачка звернулась до Пенсійного органу в із заявою (на електронну адресу відповідачів через офіційний сайт Пенсійного Фонду України та рекомендованим листом з повідомленням про вручення) щодо призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

У цій заяві позивачка просила зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 періоди роботи: з 01.08.1989 по 02.01.1991 (1 рік 5 місяців 25 днів) на посаді медсестри лікувально-діагностичного відділення, з 26.01.1991 по 10.03.1994 (3 роки 1 місяць 15 днів) на посаді медичної сестри лікувально-діагностичного відділення, з 11.03.1994 по 15.01.2003 (8 років 10 місяців 5 днів) працювала на посаді медичної сестри лікувально-діагностичного відділення, з 16.01.2003 по 02.01.2006 (2 роки 11 місяців 17 днів) на посаді медичної сестри лікувально-діагностичного відділення, з 01.04.2021 по 15.10.2021 (0 років 6 місяців 15 днів) сестрою медичною приймального відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР».

Крім того, позивачка просила зарахувати у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.08.1989 по 15.10.2021 на посаді медсестри лікувально-діагностичного відділення, старшої сестри медичної відділення легеневого туберкульозу № 2, сестри медичної приймального відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» та період роботи з 20.10.2021 по 31.03.2022 сестрою медичною кабінету профілактики та лікування хворих на ВІЛ-інфекцію (СНІД) кабінет «Довіра» в КП «Криворізька центральна прийомна лікарня» Нікопольської сільської ради» та з 03 травня 2022 року призначити пенсію за віком за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.

Згідно листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 18.07.2022 №1900-0304-8/19495 на звернення від 12.07.2022 з питання пенсійного забезпечення, позивачку повідомлено, що питання призначення пенсії відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць буде розглядатись за зверненням позивачки після досягнення 55 років.

В той же час з рішення про відмову у призначенні пенсії № 48 від 05.05.2022 вбачається, що страховий стаж позивачки з урахуванням кратності становить 46 років 07 місяців 27 днів. Пільговий стаж - 32 роки 03 місяці 05 днів.

Листом від 10.08.2022 № 24015-17222/Р-01/8-0400/22 відповідач-1 повідомив, що відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в протитуберкульозному диспансері до 01.01.2004 зараховується як до пільгового, так і до страхового стажу у подвійному розмірі, а період роботи в такому закладі після 01.01.2004 у подвійному розмірі обчислюється тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з такого правового регулювання спірних відносин.

Частиною другою пунктом 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в чинній редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Суд встановив, що відносно позивачки правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, та 55 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Враховуючи положення частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви №23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05), суд першої інстанції дійшов висновку, що найбільш сприятливим для позивачки є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років, тому у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Щодо вимоги про зарахування вказаних вище періодів у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд визнав необґрунтованими підстави врахування пенсійним органом спірного періоду роботи позивачки в одинарному розмірі, про що пенсійний орган зазначив в рішенні від 05.05.2022 №48.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи відповідача, що оскільки положення ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими з 01.01.2004 регулюється питання обчислення страхового стажу, не містять приписів щодо обчислення стажу в подвійному розмірі, а приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» не застосовуються в частині обчислення стажу, тому у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивачки 01.01.2004 по 15.10.2021 та з 20.10.2021 по 31.03.2022 в подвійному розмірі.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII встановлені пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, а саме: передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, питання відповідності роботи позивачки у зазначені вище періоди в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» та КП «Криворізька центральна районна лікарня «Новопільської сільської ради» роботі у медичних закладах, визначених в ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», спірним не є.

Відповідач у цій справі заперечує наявність правових підстав для зарахування пільгового стажу позивачки у подвійному розмірі з 01.04.2004 з підстав набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно статті 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ст.8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугою років.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Дана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.12.2019 у справі №689/872/17.

Також слід зазначити, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не встановлює обмежень щодо застосування статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

На час виникнення спірних правовідносин ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною, в установленому порядку не скасована, тому у відповідача відсутні правові підстави для відмови в застосуванні вказаної ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні стажу роботи позивачки у відповідних медичних закладах з 01.01.2004, тобто з урахуванням пільгового обчислення (в подвійному розмірі).

Наведене вище правове регулювання свідчить про правильність висновку суду першої інстанції, що періоди роботи з 01.01.2004 по 15.10.2021 на посадах медсестри лікувально-діагностичного відділення, старшої сестри медичної відділення легеневого туберкульозу №2, сестри медичної приймального відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» та періоду роботи з 20.10.2021 по 31.03.2022 на посаді сестри медичної кабінету профілактики та лікування хворих на ВІЛ-інфекцію (СНІД) кабінет «Довіра» в КП «Криворізька центральна прийомна лікарня» Нікопольської сільської ради» мають бути зараховані до стажу роботи у подвійному розмірі.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладений Верховний Судом у постановах від 04.12.2019 у справі №689/872/17, від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17.

Посилання відповідача на те, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та вислугу років - є безпідставним, оскільки вимогами наведеної вище ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про задоволення вимог позивачки у цій частині.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року у справі № 160/12912/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко