Справа № 686/24363/20
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/24363/20
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
11 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П.
суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А.
за участю:
секретаря судового засідання: Кушнір В. В.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: Баженової А.І.,
представників відповідачів: Капелюха А.П., Козубея Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови в наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 у 2020 році звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протипрвними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови в наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31.03.2022 по справі № 686/24363/20 позов задоволено частково. Визнано дії Академії Державної прикордонної служби України щодо повернення облікової справи ОСОБА_1 про забезпечення житлом на доопрацювання неправомірними. Визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в забезпеченні житлом ОСОБА_1 неправомірними. Зобов`язано Національну Академію Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького розглянути питання щодо забезпечення житлом ОСОБА_1 відповідно до спільного рішення командування та житлової комісії №1 від 13 лютого 2020 року. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 червня 2022 року апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2022 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови у наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру, відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2022 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 червня 2022 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови у наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру закрито. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції адміністративних судів. Попереджено ОСОБА_1 про те, що в разі не подання ним протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією справу буде повернено до суду першої інстанції.
Верховний Суд ухвалою від 02 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією задовольнив. Справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи, відмови в наданні квартири та зобов`язання надати однокімнатну квартиру передав до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
В судовому засіданні представник позивача та позивач доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває у списках осіб Національної Академії Державної прикордонної служби, які потребують поліпшення житлових умов з 27.09.2000 року в загальному порядку, порядковий номер 44, а також у першочерговому порядку за порядковим номером 2 в черзі для отримання житла як учасник бойових дій.
Витягом з наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11.11.2003 року, №146-ос, капітана 1 рангу ОСОБА_1 12.11.2003 року звільнено з військової служби за ст. 67 "б" (за станом здоров`я) у запас Збройних Сил України. При цьому, вислуга років на 01.11.2003 року становила календарних 35 років, 02 місяці, 21 день, пільгових 03 роки, 08 місяців 27 днів, всього 38 років, 11 місяців, 18 днів.
Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №1143 від 12.09.1996 року ОСОБА_1 складом сім`ї 4 особи, він, дружина, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підставі ордеру №004079 серії ХНМ були забезпечені житлом, трикімнатною квартирою загальною площею 58,5 кв.м., яка 09.01.1998 року була приватизована позивачем та членами його сім`ї, які на час проведення приватизації були зареєстровані у даному житлі, а саме, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Згідно з відомостями, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві власності належить 1/7 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60 кв.м., житловою 35,6 кв.м., що становить 8,57 кв.м. та 5,08 кв.м. відповідно. ОСОБА_2 на праві власності належить 2/7 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60 кв.м., житловою 35,6 кв.м., що становить 17,14 кв.м. та 10,16 кв.м. відповідно.
Витягом з протоколу №1 спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.04.2017 року, у зв`язку з поданою ОСОБА_1 заявою внесено зміни до квартирно-облікової справи та змінено склад його сім`ї.
До складу сім`ї ОСОБА_1 належить він та дружина, ОСОБА_2 . Інші члени сім`ї, які перебували на обліку покращення житлових умов як члени сім`ї позивача, а саме, дочка ОСОБА_7 , внук ОСОБА_8 , внук ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_10 , онука ОСОБА_11 , виключені на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 22.03.2017 року.
Спільним рішенням командування та житлової комісії Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького від 03.02.2020 року ОСОБА_1 вирішено надати постійне житло, однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , на склад сім`ї дві особи, йому та дружині.
Згідно листа №704/1943 від 11.06.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 повідомлено про те, що житловою комісією академії 13.02.2020 року йому складом сім`ї дві особи прийнято рішення про надання однокімнатної квартири по АДРЕСА_3 . Квартирно-облікову житлову справу було направлено до Адміністрації Держприкордонслужби на погодження.
Відповідно до відповіді АДПСУ №2687 від 01.06.2020 року, вказана справа повернулася без погодження з підстав порушення вимог частини 1 абзацу 4 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", оскільки ОСОБА_1 09.10.1996 року вже було отримано житлове приміщення, яке відповідало встановленим нормам та розмірам для кількості членів сім`ї позивача.
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з дружиною забезпечені жилою площею на двох в розмірі 15,26 кв.м. (35,6/7*3), а тому, надання ОСОБА_1 квартири жилою площею 18,7 кв.м. є необґрунтованим, оскільки в даному випадку розмір житлової площі, яка буде передана ОСОБА_1 та його дружині значно перевищить максимально допустимий розмір житлової площі на одну особу, що становить 13,65 кв.м.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Згідно частини другої статті 47 Конституції України, громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 Житлового кодексу України, (далі - ЖК України), відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Згідно частини першої статті 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Частинами першою, четвертою статтею 43 ЖК України передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Положеннями статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції станом на звільнення позивача з військової служби передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України. До одержання постійного жилого приміщення військовослужбовцям, зазначеним у цьому пункті, надаються службові жилі приміщення. У разі відсутності такого житла військова частина зобов`язана тимчасово орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) ним жилого приміщення на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" стаття 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладена в новій редакції: "Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці строкової військової служби розміщуються в казармах (на кораблях) згідно із Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. За ними зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на строкову військову службу. Вони не можуть бути зняті з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання. Такі жилі приміщення надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби.
Згідно Прикінцевих положень даного Закону, він набирає чинності з 01.01.2005 року. Військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 перебуває в черзі для поліпшення житлових умов з 2000 року.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вищезазначені зміни до статті 12 Закону, не підлягають застосуванню до позивача.
Інших підстав для не погодження надання позивачу квартири відповідь АДПСУ №2687 від 01.06.2020 року не містить.
Відтак, є протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи ОСОБА_1 та відмови у погодженні Списку розподілу житлової площі, направленого Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 оформленого протоколом № 1 від 13.02.2020, яким ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та дружина - ОСОБА_2 ) виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м.
З огляду на те, суд дійшов висновку щодо протиправності дій Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи ОСОБА_1 та відмови у погодженні Списку розподілу житлової площі, направленого Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому задоволенню підлягає й похідна від основної вимоги, що стосується зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України прийняти рішення, яким погодити Список розподілу житлової площі, направлений Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі Спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформленого протоколом № 1 від 13.02.2020, яким ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та дружина - ОСОБА_2 ) виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького оформити та подати Хмельницькій міській раді документи для затвердження рішення житлової комісії та видачі ОСОБА_1 ордера та зобов`язання Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького надати ОСОБА_1 у постійне користування квартиру АДРЕСА_4 відповідно до Спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформленого протоколом №1 від 13.02.2020, яким позивачу зі складом сім`ї дві особи виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м., то вони не підлягають задоволенню.
Судова колегія вважає, що вказані позовні вимоги є передчасними, адже права позивача в цій частині ще не порушені.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову з підстав того, що ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 , з урахуванням частки у спадщині, набули у власність 1/7 та 2/7 частки даного житла відповідно, не врахували того, що вказані обставини не були підставою для не погодження надання позивачу квартири, а тому не заслуговують не увагу.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року скасувати.
Прийняти нову постанову. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо повернення на доопрацювання облікової житлової справи ОСОБА_1 та відмови у погодженні Списку розподілу житлової площі, направленого Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформленого протоколом № 1 від 13.02.2020, яким ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та дружина - ОСОБА_2 ) виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м.
Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України прийняти рішення, яким погодити Список розподілу житлової площі, направлений Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на підставі Спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформленого протоколом № 1 від 13.02.2020, яким ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та дружина - ОСОБА_2 ) виділено у постійне користування однокімнатну квартиру жилою площею 18,7 кв.м.
В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 квітня 2023 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.