Справа № 340/733/23
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/733/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, )

до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 10.11.2022 року про відмову у призначенні пенсії №70;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити їй пенсію за віком враховуючи періоди страхового стажу з 11.09.1990 р. по 14.03.1992 р. та з 17.03.1992 р. по 12.12.2003 р.

Ухвалою судді від 27.02.2023 р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с.26).

Ухвалою від 07.03.2023 р. залучено до участі у справі другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (а.с.98).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до ГУ ПФУ у Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, яке визначене в порядку екстериторіальності для розгляду звернення позивача, відмовлено їй у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 29 років (наявний стаж 20 років 7 місяців 16 днів).

ОСОБА_1 вважає таке рішення протиправним, оскільки згідно записів в трудовій книжці на момент її звернення із заявою про призначення пенсії вже вона мала необхідний страховий стаж, а тому рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, на думку позивача, є протиправним.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заперечує проти позову, обґрунтовуючи це тим, що наявність виправлення у даті наказу про прийняття на роботу в записі про стаж з 11.09.1990 року по 14.03.1992 року, а також відсутність підстави запису про звільнення в записі про стаж з 17.03.1992 року по 12.12.2003 року є легітимною підставою для незарахування цих періодів роботи до страхового стажу позивача.

Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області посилалось на те, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону та вказує, що до страхового стажу не зараховано період з 11.09.1990 року по 14.03.1992 року, натомість зараховано період по догляду за дитиною до 3-х річного віку (з 11.09.1990 року по 14.03.1992 року), що майже охоплює спірний період, а також не зараховано період з 17.03.1992 року по 12.12.2003 року через відсутність підстави запису про звільнення, ці періодів роботи до страхового стажу позивача не зараховано (а.с.109).

Відповідач-1 02.03.2023 року надав до матеріалів справи копію заяви позивача та копії архівних довідок Відділу у справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой від 14.03.2013 року та Філії ТОВ "Запсибгазторг" "УРЕНГОЙГАЗТОРГ" від 21.03.2013 року з приводу роботи до 11.09.1990 року.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

04 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком та додала копію трудової книжки, вищевказані архівні довідки, копії диплому, тощо (а.с.37-93).

За принципом екстериторіальності заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області та прийняло рішення від 10.11.2022 р. №70, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років (наявний стаж 20 років 7 місяців 16 днів) (а.с.20, 38).

В рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Також зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

1) з 11.09.1990 року по 14.03.1992 року - згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 23.04.1982 року, оскільки наявне виправлення у даті наказу про прийняття;

2) з 17.03.1992 року по 12.12.2003 року - через відсутність підстави запису про звільнення, дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні.

Рішення містить висновок: відмовити в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.20, 38).

Вважаючи дану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються, зокрема, пенсія за віком.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За правилами частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі Закон №1788) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші, визначені Порядком №637, документи.

Судом встановлено, що одним із двох аргументів оскаржуваного рішення про відмову в призначені пенсії є посилання на наявне виправлення у даті наказу про прийняття позивачки на роботу в кооператив "Явір" з 11.09.1990 року.

Судом встановлено, що трудова книжка НОМЕР_2 від 23.04.1982 року в записі №10 від 11.09.1990 року містить запис про те, що її власник "прийнята в Кооператив "Явір" завскладом ". При цьому в графі "на основании чего внесена запись (документ, его дата и номер" вказано "Пр.44 от 10.09.(виправлення не придатне до ідентифікації)1990 г." (а.с.12).

На момент внесення вказаного запису діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162).

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Інструкції № 162 всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, чи звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи здійснюються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо працівник прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., в графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: "05.01.1984".

Судом встановлено, що запис №10 в трудові книжці НОМЕР_2 від 23.04.1982 року в частині дотримання підпункту 2.3 пункту 2 Інструкції № 162 відповідає встановленим на той час вимогам. Запис в колонці "на основании чего внесена запись (документ, его дата и номер" достеменно дає можливість ідентифікувати запис в частині дати наказу 10.09.1990 року. При цьому, виправлення в частині останніх двох цифр в першій строчці, за наявності повністю зазначеного року прийняття наказу в другій строчці не впливає на зміст самої інформації, вказаної в колонці "на основании чего внесена запись (документ, его дата и номер" та не дає двоякого її розуміння, а тому посилання відповідача на те, що період роботи позивача в Кооперативі "Явір" з 11.09.1990 року по 14.03.1992 року не може бути зарахований до страхового стажу, оскільки наявне виправлення у даті наказу про прийняття, є безпідставним (а.с.12).

Додатково в оскаржуваному рішенні вказано про те, що до страхового стажу не зараховано період роботи в МП "Набат" з 17.03.1992 року по 12.12.2003 року через відсутність підстави запису про звільнення.

Так, судом встановлено, що записом №12 в трудовій книжці йде наступний: "17.03.1992 "Принята в МП "Набат" экспедитором" "Пр.№1 17.03.92" (а.с.12).

Запис №13: "12.ХІІ.2003 "Уволена с занимаемой должности по ст.38 КЗоТ Украины по собственному желанию". Запис в колонці "на основании чего внесена запись (документ, его дата и номер" відсутній (а.с.12).

Судом встановлено, що наступний запис у трудовій книжці позивача, а саме - №14, здійснено 01.06.2007 року, тобто через майже чотири роки після запису №13 (а.с.13).

Суд вважає, що відомості про наказ про звільнення позивача в Записі №13 повинні були бути внесені у встановленому порядку, оскільки на висновок відповідача-2 про наявність страхового стажу безпосередньо впливає встановлення факту звільнення позивач та подальшого її прийняття на роботу. З огляду на те, що Запис №13 у трудовій книжці про звільнення датований 12.07.2003 року, а Запис №14 про подальше прийняття позивачки на роботу 01.06.2007 року, у відповідача-2 виникла потреба для встановлення конкретної дати винесення наказу про звільнення позивачки.

Натомість, висновок відповідача-2 про беззаперечне незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача в МП "Набат" з 17.03.1992 року по 12.12.2003 року через відсутність підстави запису про звільнення, суд вважає передчасним в зв`язку з наступним.

Як вказано вище, відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що, за наявності ситуації з відсутністю відомостей про реквізити наказу про звільнення Запису №13 в колонці "на основании чего внесена запись (документ, его дата и номер", зважаючи на вказівку про відсутність індивідуальних відомостей про застраховану особу за спірний період, відповдіач-2 з огляду на зміст частини другої статті 2 КАС України повинен був звернути увагу позивача на необхідність подання додаткових доказів в розумінні пункту 1 Порядку №637, чого ним здійснено не було, що свідчить про передчасність висновку про відмову в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача в МП "Набат" з 17.03.1992 року по 12.12.2003 року.

В даній ситуації до заяви про призначення пенсії під час її подання, і до дати винесення оскаржуваного рішення про відмову в її призначенні від 19.07.2022 року, ОСОБА_1 , не надавала в обґрунтування наявності права на включення до страхового стажу спірного періоду з 17.03.1992 року по 12.12.2003 року документів, які беззаперечно би підтвердили дату її звільнення.

Як описано вище, у відповідача-2 були легітимні підстави після оцінки отриманої від позивачки заяви про призначення пенсії з доданими до неї документами мати сумнів, який, як вказав суд, належить усунути шляхом дослідження додаткових доказів у питанні включення до страхового стажу періоду з 17.03.1992 року по 12.12.2003 року, що повинні бути подані ОСОБА_1 , та лише після цього, за наявності для того підстав, приймати рішення, яке є предметом спору у даному провадженні. З огляду на протилежне, суд вважає оскаржуване у даному провадженні рішення передчасним.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 10.11.2022 року про відмову у призначенні пенсії №70 підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суд звертає увагу позивача на те, що розгляд заяви та доданих до неї документів та подальше призначення пенсії або відмова в її призначенні згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є виключною компетенцією суб`єкта владних повноважень, яким в даному випадку є органи Пенсійного фонду України, а тому лише такий орган повноважний аналізувати, досліджувати і давати свою оцінку такій заяві з доданими документами на призначення пенсії.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що для дослідження питання з приводу періоду роботи позивача в МП "Набат" з 17.03.1992 року по 12.12.2003 року органу Пенсійного фонду потрібно надати на дослідження додаткові документи (копії наказів, або архівні довідки, тощо) про що описано вище.

Завданням же адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст.2 КАС України).

При реалізації завдання суд застосовує частину другу статті 2 КАС України та здійснює відповідну перевірку результату розгляду звернення особи, яким, в даному випадку, є рішення про відмову в призначенні пенсії, на предмет того, чи враховано всі обставини ситуації, яку перед ним порушила особа, чи безсторонньо та всебічно надана оцінка усім документам, доданим до заяви про призначення пенсії суб`єктом владних повноважень, чи винесене за результатами розгляду такої заяви вказане рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тощо.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити позивачці пенсію за віком враховуючи періоди страхового стажу з 11.09.1990 р. по 14.03.1992 р. та з 17.03.1992 р. по 12.12.2003 р. суд залишає без задоволення.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., який належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у 50%-му розмірі (а.с.22).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №70 від 10.11.2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), здійснені нею судові витрати на оплату судового збору в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. Дегтярьова