Справа № 160/18108/22
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.
за участі: секретаря судового засіданняНосенко К.В.
представника позивача Димарьової В.В.
представника відповідача Степанова М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС-М" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, такими, що прийняті на підставі необгрунтованих висновків акту перевірки Головного управління ДПС у Дніпропетровській області , який безпідставно дійшов висновку про не спрямованість правочину укладеного позивачем з ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» на настання реальних правових наслідків, відсутності факту реального вчинення господарських операцій.
28.12.2022 від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує наступне.
Зазначені ТМЦ ТОВ «КОЛОС-М» в повному обсязі віднесено до складу рахунку 208 «Матеріали сільськогосподарського призначення», а суму ПДВ до складу податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість за листопад та грудень 2020 року.
Згідно акту про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин №2/12/20 за грудень 2020 року, ТОВ «КОЛОС-М» в грудні 2020 року було внесено органічну добавку виробництва ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» на полях площею 200 га.
В ході перевірки встановлено, що ТОВ «КОЛОС-М» не мало наміру займатися сільськогосподарською діяльністю у 2021 році, так як згідно податкової декларації з плати за землю за 2021 рік, земля для вирощування сільськогосподарських культур відсутня. Декларації з ПДВ за 2021 рік надавались з нульовими показниками, що свідчить про відсутність господарської діяльності.
ТОВ «КОЛОС-М» фактично не отримувало товару (органічна добавка) від ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО», так як не мало фізичних можливостей для його використання в таких об`ємах (достатньої кількості земельних угідь, складських приміщень для його прийняття з відповідального зберігання ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО»).
Відповідач переконаний, що первинні документи, складені ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» і ТОВ «КОЛОС М» є неправомірно складеними, носять формальний характер та не можуть підтверджувати факт здійснення будь-яких господарських операцій між підприємствами.
Ухвалою суду від 11.01.2023 за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області перейдено до розгляду справи в порядку загального провадження. Підготовче засідання призначено на 07.02.2023 року о 11:30.
07.02.2023 у підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 21.02.2023 об 11:00.
09.02.2023 через електронну пошту від ТОВ «КОЛОС-М» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій Товариство підтримало свої позовні вимоги.
В підготовчому засіданні 21.02.2023 судом на місці ухвалено надати копію первинної документації для долучення до матеріалів справи та збільшено підготовче провадження на 30 днів.
В підготовчому засіданні оголошено перерву до 21.03.2023 об 11:30 год.
07.03.2023 електронною поштою на виконання вимог суду позивачем надано докази в підтвердження господарської діяльності між ТОВ «КОЛОС-М» і ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» з 01.11.2020 по 31.12.2020, які вивчені судом і долучені до матеріалів справи.
21.03.2023 судом закрито підготовче провадження у справі і призначено судовий розгляд на 04.04.2023 об 11:00.
04.04.2023 в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, вислухавши представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Товариство здійснює господарську діяльність за наступними кодами КВЕД:
01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний);
01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві;
01.63 Післяурожайна діяльність;
10.41 Виробництво олії та тваринних жирів;
10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості;
16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області видані направлення на перевірку №6455 від 10.12.2021 на головного державного інспектора відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Тетяну Прокопенко і №6456 від 10.12.2021 на головного державного інспектора відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Ларису Бережнюк.
Посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області представнику за довіреністю ТОВ «КОЛОС-М» були пред`явлені службові посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Результати перевірки були оформлені актом від 24.12.2021 № 4679/04-36-07-20-07/37516518.
В ході перевірки було встановлено:
-результати дослідження діяльності ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» вказують на те, що метою їх створення є лише оформлення документоообігу по нереальних господарських операціях для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншим підприємствам, у т.ч. ТОВ «КОЛОС-М». Фактично ТОВ «КОЛОС-М» здійснено безпідставне оформлення нереальних господарських операцій з ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» з постачання товарів і неправомірно складені первинні документи, інформація з яких перенесена до облікових регістрів всупереч норм ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п. 2.1 і 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.
Перевіркою ТОВ «КОЛОС-М» повноти нарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період листопад та грудень 2020 року встановлено порушення п. 198.1, 198.2,, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2758-VІ (із змінами та доповненнями), а саме:
-заниження податку на додану вартість на суму 1240 533 грн., у т.ч. по декларації з ПДВ за листопад 2020 року на суму 360000 грн. та грудень 2020 року на суму 880533 грн.;
-завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за грудень 2020 року у сумі 1767 грн.
ТОВ «КОЛОС-М» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області були подані заперечення від 10.01.2022 про результати вищевказаної позапланової виїзної документальної перевірки.
Розглянувши заперечення податковий орган листом №7722/6/04-36-07-20-13 від 27.01.2022 повідомив, що до заперечення ТОВ «КОЛОС-М» додатково не надано будь-які копії первинних документів, які б спростовували висновки викладені в акті перевірки від 24.12.2021.
На підставі вказаного акту перевірки були винесені податкові повідомлення-рішення:
Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважає, що вони були прийняті за результатами неправомірних висновків перевірки, у зв`язку з чим вернувся з відповідним позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Відповідно до п.61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Також, пп. 62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Абзацом 1 п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України встановлено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичних перевірок.
Відповідно до підп.75.1.2.п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Порядок проведення документальної позапланової перевірки наведений у ст. 78 ПК України.
Відповдно до п. 78.1. ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
78.1.1. отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
78.1.2. платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом;
78.1.3. платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;
78.1.4. виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
78.1.5. платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається:
у разі розгляду заперечення до акта перевірки, - контролюючим органом, який проводив перевірку;
під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків;
На підставі зазначеного у цьому пункті наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.
78.1.7. розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;
78.1.8. платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;
78.1.9. щодо платника податку подано скаргу:
про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;
про ненадання таким платником податків акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;
78.1.12. контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;
Пунктом 78.4. ст. 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу (пункти 78.6-78.9 ст 78 ПК України).
Як зазначено вище судом, як підставу для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача у наказі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03.12.2021 № 5856-п зазначено підпункти 78.1.1. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, без наведення фактичних умов для їх застосування щодо зазначеного платника податків.
Суд зауважує, що стаття 78 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. В той же час, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 78.1 статті 78 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.
Так, підп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка може бути проведена у разі отриманння податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки Товариства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення.
Як вбачається з підп. 78.1.1. п. 78.1 ст. ПК України,він містить декілька обгрунтувань для проведення перевірки, а тому для призначення і проведення перевірки платника податків не достатньо було вказати лише номер підпункту статті Податкового кодексу України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09. 2021 року у справі №816/228/17 вказала, що нормами ПК з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.
Суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.09.2020 року у справі № 520/8836/18, відповідно до яких контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Оскільки відповідач не довів наявність підстав, визначених підпунктами78.1.1. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, для призначення документальної позапланової виїзної перевірки, то така перевірка не може бути визнана законною.
Суд також звертає увагу на умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок, які наведені у ст. 81 ПК України.
Так, положеннями цієї статті встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що податковим законодавством передбачений обов`язок вручення документів на проведення перевірки уповноваженим особам, а саме:
- безпосередньо платнику податків;
- уповноваженому представнику;
- або особам, які фактично проводять розрахункові операції.
Як вбачається з наданих відповідачем копій направлень на перевірку вони разом з наказом були пред`явлені представнику ТОВ «КОЛОС-М» за довіреністю, проте в порушення вищенаведених норм в направленнях не зазначено посади представника, як і не вказано реквізитів виданої довіреності, що ставить під сумнів чи є такий представник уповноваженою особою Товариства.
Пунктом 86.1. ст. 86 ПК України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.3 ст. 86 ПК України).
Акт позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «КОЛОС-М» від 24.12.2021 №4679/04-36-07-20-07/37516518 не підписаний платником податків і його представником, проте податковим органом не надано доказів складання відповідного акту, що засвідчує факт такої відмови.
У вже згаданій постанові Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі №520/8836/18 вказано, що встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого повідомлення-рішення.
Тобто, встановлені судом порушення відповідачем вимог закону щодо призначення та оформлення перевірки вже є самостійною і достатньою підставою для висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.
Водночас позивач не погоджується з фактами викладеними в акті перевірки і його висновками, а тому судом перевіряється і обгрунтованість висновків акту перевірки щодо порушень платника податку, на підставі якого прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.
За визначенням у підп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку ( п. 198.2 ст. 198 ПК України).
Пунктом198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно визначень у абзацах. 5, 11 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію
За ч.2 ст.3 вказаного закону , бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Так, визначальним фактором для висновку про наявність порушень ТОВ «КОЛОС-М» питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану віртість по взаємовідносинам з ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» за період з 01.11.2020 по 31.12.2020 та всіх звітних періодів, в яких було задкларовано податковий кредит за взаємовідносинами з контрагентами, податковий орган визнав не спрямованість правочину укладеного позивачем з ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» на ненастання реальних правових наслідків, формальний характер складених первинних документів, які не можуть підтверджувати факт здійснення будь-яких господарських операцій та відсутність наміру ТОВ «КОЛОС-М» займатися сільськогосподарською діяльністю у 2021 році.
Податковий орган також посилався на наявність кримінальних проваджень по яким проходить ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» і інші його постачальники.
Тобто, дослідженню підлягає реальність здійснення господарської операції між позивачем і ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО».
Вартість одиниці товару та загальна вартість усієї кількості товару визначається у підписаній сторонами Специфікації (Додаток до договору), що є невід`ємною частиною цього договору. Загальна вартість товару зазначається з урахуванням 20% ПДВ (п. 2.1. договору).
Відповідно до п. 2.4. договору Покупець здійснює оплату шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, протягом 180 календарних днів після отримання товару.
Приймання-передача товару оформлюється накладною, яка підписується уповноваженими представниками сторін чи транспортною організацією (перевізником), залежно від погоджених сторонами базових умов постачання товару (п. 4.6. договору).
Відповідно до Специфікації №1 до договору поставці підлягала органічна добавка у кількості 22, 1 м3 , на загальну суму 7956000,00 грн.
ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» 16.11.2020 був виставлений рахунок №157 на суму 7956000,00 грн.
16.11.2020 сторонами була підписана видаткова накладна №226 про поставку органічної добавки у кількості 3м3 на загальну суму 1080000,00 грн.
Між ТОВ «КОЛОС-М» і ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» 16.11.2020 був укладений також договір №1611-5-3Б про відповідальне зберігання органічної добавки.
Відповідно до п. 2.2. договору товар зберігається протягом строку дії цього договору до 10.11.2021 або до витребування поклажодавцем у порядку, передбаченому цим договором.
За актом прийому-передачі товару на зберігання №1 ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» 18.11.2020 було прийнято від ТОВ «КОЛОС-М» на відповідальне зберігання органічну добавку у кількості 3м3 на загальну суму 1080000,00 грн.
18.11.2020 сторонами була підписана видаткова накладна №231 про поставку органічної добавки у кількості 3м3 на загальну суму 1080000,00 грн. та складений відповідний акт прийому-передачі вказаного товару на зберігання.
Відповідно до акту звіряння за період з 16.11.2020 по 30.11.2020 на відповідальному зберіганні у ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» перебувала органічна добавка ТОВ «КОЛОС-М» у кількості 6м3 .
За видатковою накладною №273 від 24.12.2020 ТОВ «КОЛОС-М» отримало товар у кількості 7м3 на суму 2520000,00 грн.
Вказаний товар 24.12.2020 був переданий на зберігання відповідно до акту прийому-передачі товару №3 від 24.12.2020.
28.12.2020 сторонами підписана видаткова накладна №274 про поставку органічної добавки у кількості 7,7 м3 на суму 2772000,00 грн.
В цей же день відповідно до акту прийому-передачі товару на зберігання №3 вказаний товар був прийнятий ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» на відповідальне зберігання.
З акту прийому-передачі товару з зберігання №1 від 08.12.2020 вбачається, що ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» було передано з відповідального зберігання ТОВ «КОЛОС-М» товар у кількості 6м3 на загальну суму 2160000,00 грн.
Між сторонами 08.12.2020 підписаний акт прийому №24 і складена товарно-транспортна накладна №1.
29.12.2020 за актом прийому-передачі товару з зберігання №2 ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» було передано з відповідального зберігання ТОВ «КОЛОС-М» товар у кількості 14,7м3 на загальну суму 5292000,00 грн.
29.12.2020 сторонами підписаний акт прийому №25 і складена товарно-транспортна накладна №2.
31.12.2020 між сторонами підписано акт надання послуг з відповідального зберігання товару №297 на суму 1800,00 грн.
ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» виставлений рахунок на оплату послуг з відповідального зберігання товару №196 від 31.12.2020.
Крім того, позивач надав акт здачі приймання виконаних робіт (послуг) від 31.12.2020 до договору №40-20 від 01.04.2020, з якого вбачається, що ТОВ «СП «КОЛОРИТ ИТ» на замовлення ТОВ «КОЛОС-М» було здійснено внесення добрив (органічної добавки) на поля, з використанням сільськогосподарської техніки.
31.12.2020 також був складений акт №2/12/20 за грудень 2020 про призначення і спосіб застосування добрив добавки органічної.
Всі надані вищевказані документи відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і у суду відсутні підстави для неприйняття таких документів в якості доказу реальності здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО».
Акт перевірки не містить конкретних зауважень до первинної документації позивача, а містить лише загальні вимоги до складання таких документів.
При цьому, позивач не будучи контролюючим органом не має можливості перевірити походження товару у постачальника.
Суд зауважує на тому, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку обов`язку донарахування йому певних податкових зобов`язання від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб`єктами господарювання.
За висновком у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №815/3349/13-а чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, знаходження їх за місцем реєстрації, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, фактичної плати контрагентами податку до бюджету по всьому ланцюгу товарообігу тощо.
Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Суд також враховує правові висновки Верховного Суду у постанові від 01.10.2019 року по справі №808/4051/14, в якій вказано, що платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням виконавцем послуг вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у позивача відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію, та з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право особи на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто, якщо контрагент порушив податкове законодавство, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому дані порушення не можуть бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачем не надано доказів віднесення ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» за перевіряємий період з 01.11.2020 по 31.12.2020 до Переліку ризикових платників податків.
Беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто позивача, на формування податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.
Принцип індивідуальної відповідальності платника податків також доктринально закріплений у судовій практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Рішенням ЄСПЛ у справі "Інтерсплав проти України" визначено, що платник податків не може відповідати за зловживання свого контрагента за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що такий платник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Отже, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

За наслідком дослідження зібраних документів, суд вважає, що спірні господарські операції узгоджуються з господарською діяльністю позивача і мають ділову мету.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо наявності кримінальних проваджень ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» і його постачальників, оскільки позивач не є учасником відповідних правовідносин.

До того ж відповідно до положень ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте контролюючим органом, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, такого доказу як вирок надано не було.

Посилання контролюючого органу на кримінальні провадження, відкриті відносно третіх осіб-постачальників контрагента позивача не є достатнім. Відповідачем не надано документальних доказів встановлення обставин, які б свідчили про невиконання третіми особами постачальниками контрагентів своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з контрагентами, як і доказів невиконання в подальшому договірних зобов`язань самими контрагентами по відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 по справі №808/2360/17, від 05.06.2018 по справі №809/1139/17, від 15.11.2021по справі № 520/8063/19.

Отже, сам по собі факт порушення кримінальних справ щодо третіх осіб-постачальників контрагентів позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Згідно частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваного рішення відповідач як суб`єкт владних повноважень суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у сумі 23 259,10 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 25.10.2022. Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС-М» (вул. Центральна, 1А, с. Михайлівка, Апостолівський район, Дніпропетровська область, 53820, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49600, ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № та № від 31.01.2022.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49600, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС-М» (вул. Центральна, 1А, с. Михайлівка, Апостолівський район, Дніпропетровська область, 53820, ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 23 259,10 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11.04.2023.

Суддя О.В. Врона