Справа № 380/8813/22
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/8813/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.2022 року №441/13-01-07-14 форми «Р» з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами декларування в сумі 34628,69 грн (в т.ч.: за податковими та/або іншими зобов`язаннями - 27702,95 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 6925,74 грн);

- податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.2022 року №444/13-01-07-14 форми «ПС» з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п, в розмірі 1020,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.2022 року №445/13-01-07-14 форми «Д» про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 250,25 грн (в т.ч.: за податковими та/або іншими зобов`язаннями 165,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 41,25 грн);

- податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.2022 року №442/13-01-07-14 форми «Д» з податків та зборів, пені з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2475,00 грн (в т.ч.: за податковими та/або іншими зобов`язаннями 1980,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 495,00 грн);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) відповідача від 18.01.2022 року №Ф-447/13-01-07-14 з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 14546,84 грн;

- податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.02022 року №446/13-01-07-14 форми «Р» про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 2885,73 грн (в т.ч.: за податковими та/або іншими зобов`язаннями 2308,58 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 577,15 грн);

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідача без дати та номера в розмірі 170,00 грн;

- рішення відповідача №448/13-01-07-14 від 18.01.2022 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 1454,68 грн.

Посилається на те, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 18.10.2019 року по 28.01.2020 року, за результатами якої складено акт від 20.12.2021 року №24493/13-01-07-14-03/ НОМЕР_1 . У висновках цього акта відповідач, зокрема, зазначив, що позивач здійснювала оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності у періоді з 18.10.2019 року по 28.01.2020 року на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та була платником єдиного податку ІІІ групи, єдиного соціального внеску. Вказала, що під час проведення перевірки відповідач встановив порушення позивачем умов застосування спрощеної системи оподаткування обліку та звітності у 2019 році, та, як наслідок, прийняв оскаржувані у даній справі рішення. Втім, позивач з такими не погоджується та вважає, що контролюючим органом не дотримано процедуру прийняття спірних рішень, адже за наслідками перевірки такий мав би прийняти рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Щодо господарських операцій з ОСОБА_2 зазначила, що останній має статус фізичної особи-підприємця, однак ревізором не проведено перевірку даних обставин. Враховуючи викладене, вважає, що оскаржувані у даній справі рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.01.2022 року: №441/13-01-07-14, АДРЕСА_1 /13-01-07-14 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а оскаржувані рішення прийнято на законних підставах. Вказане обґрунтовує висновками, викладеними в акті перевірки від 20.12.2021 року. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 12.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, допитавши свідка, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець, 18.10.2019 року, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ); основним видом економічної діяльності, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є будівництво житлових і нежитлових будівель (41.20).

28.01.2020 року внесено запис №2104293 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

На підставі підп.20.1.4 п.20.1 ст.20, підп.75.1.2 п.75.1 ст.75, підп.78.1.7, п.78.1 ст.78, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, п.2 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу №3741-ПП від 03.11.2021 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення №923/13-01-07-14-08 від 03.11.2021 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 18.10.2019 року по 28.01.2020 року.

Результати перевірки оформлені актом про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 20.12.2021 року №24493/13-01-07-14-03/ НОМЕР_1 (далі акт перевірки від 20.12.2021 року)

У висновках цього акта контролюючий орган зазначив про порушення позивачем за вказаний період:

- підп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5 та п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України) в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік;

- п.177.1, п.177.2, п.177.4, ст.177 ПК України, у зв`язку із чим донараховано податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності 2020 року на загальну суму 27702,95 грн;

- підп.164.1.2 п.164.2 ст.164, підп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.167.1 ст.167, п.176.2 «а» ст.176, п.177.7 та п.177.8 ст.177 ПК України, у зв`язку із чим донараховано податку з доходів фізичних осіб за 2019 рік в сумі 1980,00 грн;

- п.171.1 ст.171, п.176.2 ст.176 ПК України в частині неподання податкового розрахунку про суми нарахованого (виплаченого) доходу за ф.1-ДФ за IV квартал 2019 року про суму нарахованого/виплаченого доходу;

- підп.168.1.1, підп.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень ПК України, у зв`язку із чим встановлено заниження військового збору при виплаті доходу фізичній особі на суму 165,00 грн;

- підп.168.1.1, підп.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень ПК України, у зв`язку із чим встановлено заниження військового збору з суми чистого доходу підприємця за 2020 рік на загальну суму 2308,58 грн;

- п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.2, п.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку із чим донараховано єдиний внесок за період з 01.01.2020 року по 28.01.2020 року на загальну суму 14546,84 грн;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку із несвоєчасним поданням до податкового органу звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до податкового органу за 2020 року.

На обґрунтування цих висновків відповідач, зокрема, зазначив, що суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 здійснювала оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності у періоді з 18.10.2019 року по 28.01.2020 року на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та була платником єдиного податку, єдиного соціального внеску. Однак у ході проведення перевірки встановлено порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування обліку та звітності у 2019 році, що призвело до того, що починаючи з 01.01.2020 року ФОП ОСОБА_1 оподаткування доходів від здійснення підприємницької діяльності зобов`язана була здійснювати на загальній системі оподаткування, особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено ст.177 ПК України.

Перевіркою також встановлено, що в порушення підп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5 та п.177.11 ст.177 ПК України позивачем не подавалась податкова декларація про майновий стан і доходи за 2020 рік.

Крім цього, в ході проведення перевірки правильності визначення загального оподатковуваного доходу, відображеного в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за період з 21.01.2019 року по 03.12.2020 року, з даними про суми оподаткованого доходу, визначеними в ході перевірки, встановлено його заниження за січень 2020 року у розмірі 153905,28 грн. Згідно з виписки АТ «Приватбанк» від 13.12.2021 року позивач отримала 16.01.2020 року у розмірі 71286,84 грн (призначення платежу оплата згідно договору №Д/2019-10-21 від 21.10.2019 року без ПДВ) та 23.01.2020 року дохід у розмірі 82618,44 грн (призначення платежу оплата за будівельно-монтажні роботи згідно договору №Д/2019-10-21 від 21.10.2019 року без ПДВ). У зв`язку із цим, відповідач дійшов висновку про порушення підприємцем п.164.1 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1 ст.177 ПК України.

Встановлено, що у порушення вимог п.177.4 ст.177 ПК України платник податків фізична особа ОСОБА_1 не визначала витрати, пов`язані із здійсненням діяльності за 2020 рік, оскільки декларацію не подано.

Вказано, що оскільки ОСОБА_1 занижено чистий дохід, це призвело до заниження військового збору за 2020 рік на загальну суму 2308,58 грн (153908,28 грн *1,5%), чим порушено підп.168.1.1, підп.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень ПК України.

Також, перевіркою встановлено порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування обліку та звітності у IV кварталі 2019 року у зв`язку із здійсненням видів діяльності, які не зазначені у реєстрі платників єдиного податку. Зокрема, зазначено, що за період з 18.10.2019 року по 28.01.2020 року позивач була платником єдиного податку на ІІІ групі спрощеної системи оподаткування зі сплатою єдиного податку за ставкою 5% від доходу. Відповідно до договору №01-1/11-19 від 01.11.2019 року, укладеного між «Замовником» - ТОВ «Доброс» та «Виконавцем» - ФОП ОСОБА_1 , останньою прийнято на себе зобов`язання своїми силами і засобами, за рахунок Замовника надати інжинірингові послуги по об`єкту за адресою: Жовківська філія ДП «Укрветсанзавод», Львівська область, Жовківський район, село Воля-Висоцька, вул.Заруддя, 2. Згідно акта здачі-приймання інжинірингових послуг від 25.12.2019 року №1 ФОП ОСОБА_1 надано інжинірингові послуги на суму 361000,00 грн. Однак, видами діяльності позивача згідно з відомостями ЄДР, є: будівництво інших споруд, н.в.і.у. (42.99), електромонтажні роботи (43.21), монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування (43.22), надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у. (63.99) та будівництво житлових і нежитлових будівель (41.20). Відповідно до класифікатора видів економічної діяльності КВЕД ДК 009:2010 - інжинірингові послуги віднесено до виду діяльності 71.12 - діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, та такий КВЕД 71.12 відсутній в переліку видів діяльності ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_1 в порушення п.7 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України не здійснено переходу на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом (загальну систему оподаткування) з І кварталу 2020 року.

Крім цього, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не оподатковано дохід, виплачений (перерахований) фізичній особі ОСОБА_2 , не подано податкового розрахунку про суми нарахованого (виплаченого) доходу за формою 1-ДФ за IV квартал 2019 року про суму нарахованого/виплаченого доходу ОСОБА_2 , а також занижено військовий збір при нарахуванні доходу фізичним особам встановлено заниження військового збору при виплаті доходу фізичній особі ОСОБА_2 .

У зв`язку із порушенням п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.2, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», донараховано єдиний внесок за період з 01.01.2020 року по 28.01.2020 року на загальну суму 14546,84 грн.

Також, встановлено несвоєчасне подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до податкового органу за 2020 рік, чим порушено п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області прийняті наступні рішення від 16.03.2020 року, а саме:

- податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.2022 року №441/13-01-07-14 форми «Р» з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами декларування в сумі 34628,69 грн (в т.ч.: за податковими та/або іншими зобов`язаннями - 27702,95 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 6925,74 грн);

- податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.2022 року №444/13-01-07-14 форми «ПС» з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п, в розмірі 1020,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.2022 року №445/13-01-07-14 форми «Д» про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 250,25 грн (в т.ч.: за податковими та/або іншими зобов`язаннями 165,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 41,25 грн);

- податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.2022 року №442/13-01-07-14 форми «Д» з податків та зборів, пені з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2475,00 грн (в т.ч.: за податковими та/або іншими зобов`язаннями 1980,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 495,00 грн);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) відповідача від 18.01.2022 року №Ф-447/13-01-07-14 з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 14546,84 грн;

- податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.01.2022 року №446/13-01-07-14 форми «Р» про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 2885,73 грн (в т.ч.: за податковими та/або іншими зобов`язаннями 2308,58 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 577,15 грн);

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідача без дати та номера в розмірі 170,00 грн;

- рішення відповідача №448/13-01-07-14 від 18.01.2022 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 1454,68 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою та рішеннями про застосування штрафних санкцій, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законами України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (далі - Закон №996-XIV), «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п.44.1 ст.44, п.46.1 ст.46 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

У підп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п.292.16 ст.292 ПК України, право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку. При цьому якщо протягом календарного року платники першої і другої груп використали право на застосування іншої ставки єдиного податку у зв`язку з перевищенням обсягу доходу, встановленого для відповідної групи, право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році такі платники мають за умови неперевищення ними протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, у період з 18.10.2019 року по 28.01.2020 року позивач була платником єдиного податку на ІІІ групі спрощеної системи оподаткування зі сплатою єдиного податку за ставкою 5% від доходу.

За змістом п.292.16 ст.292 ПК України, право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови не перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку. При цьому якщо протягом календарного року платника першої і другої груп використали право на застосування іншої ставки єдиного податку у зв`язку з перевищенням обсягу доходу, встановленого для відповідної групи, право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році такі платники мають за умови не перевищення ними протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпп.291.4.3 п.291.4 ст.291 Кодексу.

Відповідно до договору №01-1/11-19 від 01.11.2019 року, укладеного між «Замовником» - ТОВ «Доброс» та «Виконавцем» - ФОП ОСОБА_1 , останньою прийнято на себе зобов`язання своїми силами і засобами, за рахунок Замовника надати інжинірингові послуги по об`єкту за адресою: Жовківська філія ДП «Укрветсанзавод», Львівська область, Жовківський район, село Воля-Висоцька, вул.Заруддя, 2.

Згідно акта здачі-приймання інжинірингових послуг від 25.12.2019 року №1 позивачем надано інжинірингові послуги на суму 361000,00 грн. Поряд з цим, суд враховує, що видами економічної діяльності позивача є: 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель, 42.99 - будівництво інших споруд, н.в.і.у., 43.21 - електромонтажні роботи, 43.22 - монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 63.99 - надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.

Між тим, інжинірингові послуги, відповідно до класифікатора видів економічної діяльності КВЕД ДК 009:2010, віднесено до виду діяльності 71.12 - діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах. Проте такий КВЕД 71.12 відсутній в переліку видів діяльності позивача.

Обґрунтовуючи позов, позивач ствердила, що КВЕД 71.12 має більш ширше розшифрування, зокрема включає в себе розроблення систем кондиціонування, охолодження, інженерні розробки щодо контролю санітарного стану та забруднення навколишнього середовища, боротьби зі шумом тощо, а аналогічний вид робіт наявний у неї серед видів діяльності згідно КВЕД, а саме 43.22 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування. Також, до матеріалів справи позивач додала лист №07/02/22 від 07.02.2022 року за її підписом щодо надання роз`яснення переліку робіт по договору №01-1/11-19 від 01.11.2019 року та лист-роз`яснення №10/02/22 від 10.02.2022 року за підписом керівника ТОВ «Доброс», в якому наведено перелік виконаних робіт згідно договору №01-1/11-19 від 01.11.2019 року.

Втім, суд не приймає до уваги вказані листи в якості належних доказів, адже такі були відсутні під час перевірки та жодних доказів щодо надання інжинірингованих послуг, які б належали до КВЕД 43.22, позивачем у процесі перевірки не надано. В самому ж договорів №01-1/11-19 від 01.11.2019 року відсутня будь-яка конкретизація послуг, які б мала надати позивач; жодних додатків до договору щодо опису робіт, які б мали виконуватися, в ході перевірки також не надано.

Пунктом 85.2 ст.85 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п.44.1 ст.44 цього ж Кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень п.44.6 ст.44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Отже, надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих ним показників податкового обліку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами п.44.6 ст.44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.

Водночас, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абз.абз.2 і 4 п.44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Аналогічного висновку щодо тлумачення наведених законодавчих норм дійшов і Верховний Суд, зокрема, в постановах від 29.05.2020 року у справі №826/27811/15 та від 28.11.2022 року у справі №815/1566/18.

За таких обставин, суд не приймає до уваги в якості належних доказів подані позивачем в процесі судового розгляду листи-роз`яснення, оскільки законодавством презюмується, що такі були відсутні при формуванні платником показників податкової звітності. При цьому, позивач не скористалася передбаченим ст.44 ПК України правом надання відповідних документів ні до закінчення перевірки, ні до прийняття контролюючим органом рішення за її результатами.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити таке.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований ст.299 ПК України, відповідно до п.299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з положеннями п.299.2 ст.299 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

Згідно з п.7 підп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Відповідно до п.299.11 ст.299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Системний аналіз вищенаведених положень податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 19.06.2020 року у справі №2040/6313/18 та від 21.01.2021 року у справі №808/4202/17.

Отже, донарахування податків та зборів особі, яка перебувала на спрощеній системі оподаткування, може мати місце виключно у випадку попереднього прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку у встановлених законом випадках.

Разом з тим, у розглядуваному випадку такого рішення відповідач не приймав. При цьому, суд враховує, що, в силу вимог ПК України, припинення статусу фізичної особи-підприємця не тягне за собою наслідку одночасного прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку (цьому передує відповідна процедура).

За таких обставин, суд приходить висновку, що оскільки під час розгляду справи не встановлено факту анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , підстави для наявності у позивача в охоплений перевіркою період обов`язку нараховувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб від провадження діяльності 2020 року відсутній. Як наслідок, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.01.2022 року №441/13-01-07-14 є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, під час перевірки позивача встановлено порушення нею п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на 2885,73 грн (в т.ч. штрафні санкції 577,15 грн).

У підп.підп.1.1-1.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу в т.ч. фізична особа резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Однак, враховуючи відсутність порушення позивачем вимог ПК України за спірний період, визначення суми військового збору податковим повідомленням-рішенням від 18.01.2022 року №446/13-01-07-14 є необґрунтованим.

Надаючи правову оцінку вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 18.01.2022 року №Ф-447/13-01-07-14, рішенню №448/13-01-04-14 від 18.01.2022 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та рішенню про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 18.01.2022 року №449/13-01-07-14, суд враховує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Згідно п.4 ч.1 ст.4 цього Закону, платниками єдиного внеску є, зокрема: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно ч.5 ст.8 Закону №2464-VI, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2 ст.9 Закону №2464-VI).

Відповідно до абз.абз.1, 3 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Частиною 2 ст.6 Закону №2464-VI визначено обов`язки платника єдиного внеску. Зокрема, згідно п.4 цієї частини, платник єдиного внеску зобов`язаний: подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Пунктом 3 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI визначено, що за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 5 відсотків, а після 01 січня 2015 року 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Враховуючи те, що протиправного перебування позивача на спрощеній системі оподаткування у періоді, що перевірявся, відповідачем не доведено, донарахування позивачу єдиного соціального внеску відповідно до загальної системи оподаткування є протиправним, тому суд вважає, що вищевказані вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18.01.2022 року №Ф-447/13-01-07-14, рішення №448/13-01-04-14 від 18.01.2022 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 18.01.2022 року №449/13-01-07-14 є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 18.01.2022 року: №442/13-01-07-14, №444/13-01-07-14 та №445/13-01-07-14, суд враховує таке.

Згідно з підп.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Їх перелік визначений у п.164.2 ст.164 цієї статті.

Згідно з п.167.1 ст.167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до підп.підп.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За правилами п.177.7 ст.177 ПК України, фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

Згідно п.«а» підп.168.4.5 п.168.4 ст.168 ПК України, фізична особа, відповідальна згідно з вимогами цього розділу за нарахування та утримання податку, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету, зокрема: у разі коли така фізична особа є податковим агентом, - за місцем реєстрації у контролюючих органах.

Відповідно до п.177.8 ст.177 ПК України, під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно сторінки 11 акта перевірки від 20.12.2021 року, «перевіркою правильності визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів платникам податків у вигляді заробітної плати, винагород цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг) встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не оподатковано дохід, виплачений (перерахований) фізичній особі ОСОБА_2 - виплачені кошти на закупівлю матеріалів на суму 11000,00 грн відповідно до банківської виписки від 04 12.2019 року №14. Враховуючи вищенаведене, встановлено заниження податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб за 2019 рік в сумі 1980,00 грн, (11000,00*18%)».

Втім, на переконання суду, такі висновки контролюючого органу є безпідставними, адже в матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 09.08.2019 року. Основним видом його економічної діяльності зазначено 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач, в силу вимог п.177.8 ст.177 ПК України, не мала утримувати податок на доходи. Однак відповідачем цього не враховано та безпідставно прийнято податкове повідомлення рішення від 18.01.2022 року №442/13-01-07-14 про донарахування податку з доходів фізичних осіб за 2019 рік у сумі 2475,00 грн (в т.ч.: штрафні санкції 495,00 грн).

Оскільки контролюючим органом ані під час перевірки, ані під час розгляду справи, не доведено порушення ОСОБА_1 вимог підп.164.1.2 п.164.2 ст.164, підп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.167.1 ст.167, п.176.2 «а» ст.176, п.177.7 та п.177.8 ст.177 ПК України, податкове повідомлення-рішення від 18.01.2022 року №442/13-01-07-14 та, як наслідок, прийняті у зв`язку з його наявністю податкові повідомлення-рішення від 18.01.2022 року №444/13-01-07-14 та від 18.01.2022 року №445/13-01-07-14 є протиправними та підлягають скасуванню.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (№29979/04) від 20.10.2011 року ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик їх помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Також зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Це означає, що органи державної влади, діючи від імені держави як суб`єкти владних повноважень у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх обов`язків.

Крім того, як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.02.2023 року у справі №815/6775/17, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

На думку суду, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами. Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, відповідачем у відзиві на позовну заяву не зазначено та з матеріалів справи не встановлено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку, що спірні рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.01.2022 року: №441/13-01-07-14, №442/13-01-07-14, №444/13-01-07-14, №445/13-01-07-14, №446/13-01-07-14, №447/13-01-07-14, №448/13-01-07-14, №449/13-01-07-14 є такими, що не відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Виходячи з положень п.2 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю. А тому, спірні рішення слід скасувати як протиправні.

Щодо судових витрат, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.01.2022 року №441/13-01-07-14.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.01.2022 року №444/13-01-07-14.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.01.2022 року №445/13-01-07-14.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.01.2022 року №442/13-01-07-14.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 18.01.2022 року №Ф-447/13-01-07-14.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.01.02022 року №446/13-01-07-14.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 18.01.2022 року №449/13-01-07-14.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.01.2022 року №448/13-01-07-14.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.