Справа № 600/1866/22-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/1866/22-а
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович
Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.
10 квітня 2023 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю.
суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказової частини наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.04.2022 № 36 Про результати службового розслідування по факту вживання спиртних напоїв в добовому наряді;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 суму заподіяної йому моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн, з урахуванням коефіцієнту інфляції обчисленого на день винесення судового рішення.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 19.12.2020 ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу Військовій частині НОМЕР_1 на посаді картографа картографiчного відділу.
31.03.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 72-HP (по стройовій частині), яким призначено добовий наряд на 01.042022, зокрема, черговим парку призначено старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а днювальним парку - ОСОБА_3 .
01.04.2022 заступником начальника центру з озброєння - начальником технічної частини підполковником ОСОБА_4 на території парку військової частини виявлено з ознаками алкогольного сп`яніння старшого солдата ОСОБА_5 , який виконував обов`язки водія чергового тягача в добовому наряді.
З метою з`ясування обставин та причин даного порушення та недопущення подібних порушень в майбутньому, 02.04.2022 начальником 161 топогеодезичного центру (з основної діяльності) видано наказ № 30, яким наказано старшому офіцеру відділення морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_6 провести службове розслідування по вищезазначеному порушенню. Матеріали службового розслідування надати на пiдпис до 12.04.2022.
За результатами проведеного службового розслідування, старшим офіцером відділення морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_6 складено акт службового розслідування, який зареєстровано 10.04.2022 за вх. № 208, та подано на підпис командиру військової частини НОМЕР_1 .
В акті службового розслідування зафіксовано, що 01.04.2022 близько 16.00 год. заступником командира військової частини з озброєння начальником технiчної частини підполковником ОСОБА_7 було виявлено, що днювальний парку - водій чергового тягача, старший солдат ОСОБА_8 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчило: явний запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, та обличчя, часткова втрата координації рухів.
Черговим парку старшим лейтенантом ОСОБА_9 було прийнято рішення про роззброєння даного військовослужбовця, зброя та спорядження було передано командиру НОМЕР_2 топогеодезичного загону.
Близько 16.30 год. старший солдат ОСОБА_8 був направлений для проходження медичного огляду в медичний пункт військової частини. О 17.05 його було доставлено до чергового лікаря Чернівецького наркологічного диспансеру де було встановлено діагноз: стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю.
В своїх поясненнях старший солдат ОСОБА_8 вказував на те, що свою провину визнає повністю і готовий нести покарання.
04.04.2022 Першотравневим районним судом м. Чернівці визнано старшого солдата ОСОБА_10 винним у скоєнні військового адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
Неправомірні дії військовослужбовців та причиний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилася, настали у зв`язку з вживанням старшим солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_8 алкогольних напоїв на території парку військової частини під час несення служби в добовому наряді, чим порушено вимоги ст. ст. 11, 17, 49, 128, 358 Статуту внутрішньоп служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Картограф картографічного відділу старший лейтенант ОСОБА_11 під час виконання обов`язків чергового парку порушив вимоги ст. ст. 351, 353 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Заступник командира НОМЕР_3 топогеодезичного загону підполковник ОСОБА_12 під час виконання обов`язків чергового частини порушив вимоги ст. ст. 295, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
В акті службового розслідування зроблено висновок, що вина чергового частини ОСОБА_12 та чергового парку старшого лейтенанта ОСОБА_13 виражається у формі неналежного виконання службових обов`язків щодо несення служби в добовому наряді.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є безвідповідальність, особиста недисциплінованість, низькі морально-ділові якості старшого солдата ОСОБА_10 , який відповідно до ст. ст. 11, 17, 49, 128, 358 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен відповідно до обов`язків, які виконував в добовому наряді, забезпечити виконання вимог Конституції України, Законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів. Також причинами створення передумов скоєння правопорушення стали низький контроль за несенням служби особового складу добового наряду з боку чергового частини підполковника ОСОБА_12 та чергового парку старшого лейтенанта ОСОБА_13 .
За наслідками проведеного службового розслідування, старшим офіцером вiддiлення морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_6 в акті службового розслідування запропоновано, серед іншого, притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності.
За результатами проведеного службового розслідування та з метою недопущення в подальшому подібних випадків, 11.04.2022 начальником 161 топогеодезичного центру видано наказ №36 (з основної діяльності), яким наказано за порушення ст. ст. 351, 353 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України картографу картографічного відділу старшому лейтенанту ОСОБА_1 оголосити сувору догану (п. 1 наказу).
За порушення ст. ст. 295, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заступнику командира НОМЕР_3 топогеодезичного загону підполковнику ОСОБА_14 оголошено догану (п. 2 наказу).
Вказаний наказ доведено позивачу 12.04.2022, що підтверджується його підписом в наказі.
Вважаючи наказ протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ст. 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом (ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Згідно ст. ст. 267, 268 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України добовий наряд призначається для підтримання внутрішнього порядку, охорони особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, приміщень і майна військової частини (підрозділу), контролю за станом справ у підрозділах і своєчасного вжиття заходів для запобігання правопорушенням, а також для виконання інших обов`язків внутрішньої служби.
Згідно ст. ст. 83, 84 та 86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Пункту 1 розділу II Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 визначено, що службове розслідування призначається, зокрема, у разі якщо за характером вчиненого правопорушення на військовослужбовця буде накладено дисциплінарне стягнення, застосування якого призведе до позбавлення військовослужбовця премії повністю або частково, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, накладення дисциплінарного стягнення, внаслідок чого військовослужбовець буде понижений у посаді, понижений у військовому званні, позбавлений військового звання, звільнений з військової служби; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки.
За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку № 608).
Відповідно до пунктів 1-4 розділу VI Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Предметом спору у цій справі є рішення відповідача про накладення на позивача дисциплінарного стягнення сувора догана. Підставою для такого дисциплінарного стягнення слугувало неналежне виконання позивачем службових обов`язків щодо несення служби в добовому наряді та контролю за підпорядкованим днювальним парку.
З акту службового розслідування судом встановлено, що неправомірні дії військовослужбовців та причиний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилася, настали у зв`язку з вживанням старшим солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_5 алкогольних напоїв на території парку військової частини під час несення служби в добовому наряді, чим порушено вимоги ст. ст. 11, 17, 49, 128, 358 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Картограф картографічного відділу старший лейтенант ОСОБА_11 під час виконання обов`язків чергового парку порушив вимоги ст. ст. 351, 353 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Заступник командира НОМЕР_3 топогеодезичного загону підполковник ОСОБА_12 під час виконання обов`язків чергового частини порушив вимоги ст. ст. 295, 298 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
В акті службового розслідування зроблено висновок, що вина чергового частини ОСОБА_12 та чергового парку старшого лейтенанта ОСОБА_13 виражається у формі неналежного виконання службових обов`язків щодо несення служби в добовому наряді.
Тобто, дисциплінарний проступок позивача виявився у порушенні останнім вимог ст. ст. 351, 353 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо сумлінного і належного виконання службових обов`язків під час несення служби в добовому наряді, що призвело до порушення внутрішнього порядку та несення служби добового наряду днювальним парку.
За змістом ст. 86 Дисциплінарного Статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) особисто приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Сувора догана є одним з видів дисциплінарного стягнення, який може бути застосовано за будь-яке невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, передбачене приписами ст. 86 Дисциплінарного статуту.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.12.2018 у справі №807/1325/16, правовідносини у якій подібні до спірних правовідносин у цій справі, сформував правову позицію, яка полягає у тому, що Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Дискреційним повноваженнями є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема у постанові від 31.01.2020 у справі № 805/4255/16-а, а також у постановах від 10.04.2019 у справі № 813/3020/16, від 28.02.2020 у справі № 620/1355/19, від 18.02.2021 у справі № 1.380.2019.000616.
Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного наказу не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи. В свою чергу, відповідачем доведено, що при прийнятті оскаржуваного наказу, ним було дотримано встановлену процедуру, враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, а також професійні та особисті якості, попередню поведінку позивача та можливість подальшого проходження військової служби.
Зважаючи на наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани здійснено відповідно до вимог Дисциплінарного статуту, отже відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом України. Як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу від 11.04.2022 № 36.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги в оскаржуваній відповідачем частині, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди позивачем не оскаржується, відповідно, враховуючи вимоги ст. 308 КАС України, в межах апеляційного розгляду даної справи, колегією суддів не переглядається.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Чернівецький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.