Справа № 300/4152/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4152/22 пров. № А/857/17951/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року (головуючий суддя Могила А.Б., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовґязання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовґязання до вчинення дій

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 09.02.2022 №11 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його роботи в ПАТ «ОСП» (колишнє Івано-Франківське райоб`єднання сільгосптехніка) з 01.02.1982 до 01.08.1982 та в АТ «Арктикнафтогазбуд» з 01.07.1985 до 01.01.1986, з 01.06.1986 до 01.09.1989. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 02.02.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати таке і постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Позивач до заяви про призначення пенсії від 02.02.2022 надав, серед іншого, довідки про заробітну плату від 01.07.2021 №35/59-4.01/561 та від 26.07.2021 №25/498.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 22.12.2021 за №0900-0206-10/49206 направлено запит до російської федерації про проведення зустрічної перевірки стосовно інформації зазначеної у даних довідках.

Позивачу не зараховано до страхового стажу періоди роботи за лютий 1982 року - липень 1982 року, липень 1985 року - грудень 1985 року та червень 1986 року - серпень 1989 року, оскільки станом на дату прийняття оскарженого рішення не отримано результатів згаданої перевірки. Як наслідок, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 2місяці 8 днів.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

У трудовій книжці позивача серія НОМЕР_1 від 09.02.2010 не зазначені відомості про роботу ОСОБА_1 у спірні періоди роботи протягом лютого 1982 року - липня 1982 року, липня 1985 року - грудня 1985 року та червня 1986 року - серпня 1989 року, які не зараховані до його страхового стажу рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Судом не враховано, що згідно з пунктом 1.1. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 20.07.1974р. №162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкритті, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (підпункт 2.2 Інструкції).

З огляду на зміст положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і нових.

Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надана була оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, вказаній в постанові від 11.06.2019 за результатом розгляду справи №206/7230/16-а (2-а/206/174/16). Колегія суддів звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і нових.

Крім того, суд невірно визначив спосіб захисту прав позивача, оскільки не врахував, що адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), критеріям передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у дискреційні повноваження.

З системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Згідно абзацу другого частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, належним способом захисту права позивача є зобов`язання Головного управління повторно розглянути заяву щодо призначення пенсії за віком, а не зобов`язання призначити таку пенсію.

Аналогічна судова практика викладена у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2022 по справі № 200/14484/21.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 02.02.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою щодо призначення йому пенсії за віком.

Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішенням №11 від 09.02.2022 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. У даному рішенні зазначено про незарахування до страхового стажу наступних періодів роботи, а саме лютий 1982 року липень 1982 року, липень 1985 року грудень 1985 року та червень 1986 року серпень 1989 року, оскільки питання щодо зарахування до страхового стажу вказаних періодів роботи згідно з довідками про заробітну плату від 01.07.2021 №35/59-4.01/561 та від 26.07.2021 №25/498 може бути розглянуто після отримання результатів перевірки обґрунтованості та достовірності поданих відомостей. Крім цього вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 2місяці 8 днів.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 1 статті 24 вказаного Закон встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.

У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Крім того, відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно вважав, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

У даній спірній ситуації судом першої інстанції з`ясовано, що у трудовій книжці позивача серія НОМЕР_1 від 09.02.2010 не зазначені відомості про роботу ОСОБА_1 у періоди роботи протягом лютого 1982 року липня 1982 року, липня 1985 року грудня 1985 року та червня 1986 року серпня 1989 року, які не зараховані до його страхового стажу спірним рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Проте, позивачем для підтвердження трудового стажу за спірні періоди до заяви від 02.02.2022 про призначення йому пенсії за віком додано:

- архівну довідку від 01.07.2021 №35/59-4.01/561 видану Архівним відділом Івано-Франківської міської ради, відповідно до якої ОСОБА_1 працював в ПАТ «ОСП» (колишнє Івано-Франківське райоб`єднання сільгосптехніка). У даній довідці також зазначено отриману заробітну плату позивачем за період з лютого до серпня 1982 року;

- довідку АТ «Арктикнафтогазбуд» від 26.07.2021 №25/498, відповідно до якої заробіток ОСОБА_1 , який враховується при обчисленні пенсії, за періоди з липня 1985 року до січня 1986 року та з червня 1986 року до вересня 1989 року складає 34120,16 руб. В цій довідці зазначено, що зі всіх включених до довідки сум заробітної плати здійснювалися відрахування до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування згідно встановлених тарифів у відповідності до законодавства.

Вказані довідки належно засвідчені відповідальними особами архівної установи та роботодавця, містить всі необхідні відомості, які дають можливість встановити протягом якого періоду працював позивач, та нараховану заробітну плату за такий період.

Підставою же незарахування зазначених періодів роботи до страхового стажу позивача стала відсутність підтвердження інформації зазначеної у довідках про заробітну плату від 01.07.2021 №35/59-4.01/561 та від 26.07.2021 №25/498.

При цьому, суд правильно зауважив, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Отже, відповідач має право, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації зазначеної у архівній довідці від 01.07.2021 №35/59-4.01/561, натомість відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з лютого 1982 року до липня 1982 року.

Також, суд врахував, що відповідач листом від 22.12.2021 №0900-0206-10/49206 звернувся до Управління пенсійного фонду російської федерації в Надимському районі Тюменської області з метою отримання інформації щодо достовірності видачі АТ «Арктикнафтогазбуд» довідки від 26.07.2021 №25/498 про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з липня 1985 року до серпня 1989 року. Однак при цьому суд вірно вважав, що відсутність результатів перевірки обґрунтованості та достовірності відомостей відображених у довідці АТ «Арктикнафтогазбуд» від 26.07.2021 №25/498, не може мати наслідком позбавлення позивача права на зарахування спірного періоду роботи до його страхового стажу, що в свою чергу слугує підставою для позбавлення ОСОБА_1 його конституційного права на соціальний захист.

З урахуванням наведеного, а також те, що доказів, які б свідчили про недостовірність інформації зазначеної у довідках про заробітну плату від 01.07.2021 №35/59-4.01/561 та від 26.07.2021 №25/498 відповідачами не надано, то суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст. 77 КАС України, дійшов підставного висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з лютого 1982 до серпня 1982 року в ПАТ «ОСП» (колишнє Івано-Франківське райоб`єднання сільгосптехніка), з липня 1985 року до січня 1986 року та з червня 1986 року до вересня 1989 року в АТ «Арктикнафтогазбуд», відповідно як наслідок, рішення про відмову у призначенні пенсії №11 від 09.02.2022 прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області підлягає до скасування.

Крім того, суд вірно вважав, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. При цьому, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Оскільки вік ОСОБА_1 становить більше 60 років, а страховий стаж позивача згідно оскаржуваного рішення, яке суд вважає протиправним, становить 24 роки 2 місяці 8 днів, проте враховуючи зазначений вище висновок суду про необхідність зарахування спірних періодів роботи, страховий стаж становитиме більше обов`язкових 28 років, то суд першої інстанції, з чим погоджується колегія судів дійшов обґрунтованого висновку, що з метою належного захисту прав позивача, слід зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, (як відповідний територіальний орган Пенсійного фонду до якого позивач звернувся із заявою від 02.02.2022) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірні періоди роботи, та як наслідок призначити йому пенсію за віком з 02.02.2022.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року по справі № 300/4152/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін