Справа № 360/6912/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року справа №360/6912/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 360/6912/21 (головуючий І інстанції В.С. Шембелян) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язати вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 21.10.2021 №123752813 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-1V від 09.07.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 19.07.2021 відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 09.07.2003, зарахувавши до страхового стажу періоди:

роботи з 01.07.1977 по 31.12.1977 у колгоспі імені Мічуріна Сватівського району Луганської області;

роботи з 01.01.1979 по 31.07.1979 у колгоспі імені Щорса Камінь-Каширського району Волинської області за фактично відпрацьованим 93 вихододням;

догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку з 02.11.1982 по 01.01.1984;

роботи у центрі поштового зв`язку №6 Сватівського району Луганської області з 16.08.2007 по 01.09.2011 календарно 04 роки та 16 днів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.10.2021 №13 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 01.07.1977 по 31.12.1977 у колгоспі імені Мічуріна Сватівського району Луганської області, за 1975 та 1979 роки 93 дні роботи у колгоспі імені Щорса Камінь Каширського району Волинської області, з 02.11.1982 по 01.01.1984 період догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, з 16.08.2007 по 01.09.2011 календарно у центрі поштового зв`язку № 6 Сватівського району Луганської області, призначити пенсію за віком згідно з ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.07.2021 та виплатити заборгованість за минулий час.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подані позивачем документи не розглядав та не приймав рішення стосовно заяви позивача, рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком від 21.10.2021 №13 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Також зазначає, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 від 10.01.1986 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений шлюб та після укладення шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_5 , про що зроблений запис № 1.

Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 26.06.2002 (повторне) позивач після розірвання шлюбу з ОСОБА_6 (запис в книзі реєстрації №249 від 23.11.1983) мала прізвище ОСОБА_7 .

На підтвердження періодів догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку позивачем надано:

свідоцтво серії НОМЕР_5 від 14.11.1981 про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , запис № 42 (з відміткою паспорт НОМЕР_6 Сватове РВ УМВС);

свідоцтво серії НОМЕР_7 від 12.05.1985 про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , запис № 3 (з відміткою паспорт НОМЕР_8 Сватово 3.04.2002),

відповідно до яких вона є матір`ю вказаних дітей.

Рішенням № 13 від 21.10.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (28 років), зазначивши, що її страховий стаж становить 26 років 11 днів. До страхового стажу не зараховано: період згідно довідки №203, оскільки відсутній запис в трудовій книжці, період догляду до 3-х років за дитиною 1981 року народження, оскільки запис про те, що виданий паспорт викликає сумнів, для зарахування періоду необхідно надати паспорт дитини.

Як вбачається з розрахунку стажу позивача, форми РС, позивачу зараховано такі періоди трудової діяльності: 01.01.1978 - 30.04.1978 робота в колгоспі з 1966 р.; 03.07.1978 - 29.12.1978; 16.08.1979 - 01.11.1982; 02.01.1984-09.10.1984; 11.10.1984 - 31.12.1984 робота в колгоспі з 1966 р.; 13.02.1985 - 01.04.1986 догляд за дитиною до 3-х років; 02.04.1986 - 22.08.1986; 23.08.1986 - 14.11.1989; 15.11.1989 - 31.12.1989 - робота в колгоспі з 1966 р.; 01.01.1990 - 31.12.1990 - робота в колгоспі з 1966 р.; 01.01.1991 - 31.12.1991 - робота в колгоспі з 1966 р.; 01.01.1992 - 30.09.1992 - робота в колгоспі з 1966 р.; 08.04.1993 - 20.10.1994; 01.11.1994 - 06.03.1998; 07.03.1998 - 31.12.1998; 23.09.2002 - 31.12.2003; 01.01.2004 - 18.10.2005; 10.11.2005 - 27.04.2006 безробіття; 01.05.2006 - 17.11.2006; 11.12.2006 - 19.06.2007 - безробіття; 16.08.2007 - 01.09.2011.

Трудова книжка працівника ОСОБА_1 НОМЕР_9 від 05.01.1981 містить такі записи:

з 03.07.1978 по 29.12.1978 працювала в Камінь-Каширському колгоспі в заготівельній конторі сезонним лаборантом;

з 16.08.1979 по 01.11.1982 працювала машиністкою в Генічеському районні виробничого об`єднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства с. Фрунзе Херсонська область;

з 02.11.1982 по 01.11.1983 була прийнята в члени колгоспу ім. ХХІ з`їзду КПРС Генічеського р-ну Херсонської області дояркою;

з 02.01.1984 по 09.10.1984 працювала на Хлібокомбінаті Сватівського РПС;

з 02.04.1986 по 14.11.1989 працювала в Сватівському міському товаристві;

Всі записи за спірні періоди містять визначення підстав їх внесення, завірені підписами уповноважених осіб та печатками підприємств.

Трудова книжка колгоспника УКР №0277624 від 01.07.1977 містить такі записи:

Колгосп імені Мічуріна Сватівського району Луганської області:

з 01.07.1977 по 30.04.1978 працювала в колгоспі ім. Мічуріна на посаді лаборанта;

з 03.07.1978 по 29.12.1978 працювала сезонним лаборантом в Камінь-Кашинській загот. конторі;

з 16.08.1979 прийнята працівником в Генічеську райсільгосптехніку, записи №3 та №4 перенесені до трудової книжки;

з 11.10.1984 по 26.03.1986 працювала у колгоспі ім. Мічуріна секретарем-машиністкою;

з 15.11.1989 по 30.09.1992 працювала в Сватівській районній виборчій комісії Луганської області;

з 01.11.1994 по 06.03.1998 працювала у колгоспі імені Мічуріна;

з 07.03.1998 по 31.12.1998 працювала в агрофірмі «Надія» кухаром (завідуюча їдальні);

з 23.09.2002 по 18.10.2005 працювала в ТОВ ім. Мічуріна зав. їдальні;

з 10.11.2005 по 27.04.2006 виплата допомоги по безробіттю у Сватівському ЦЗ;

з 28.04.2006 по 17.11.2006 працювала в ТОВ ім. Мічуріна завідувачем їдальні;

11.12.2006 відмовлено виплату по безробіттю у Сватівському ЦЗ;

19.06.2007 закінчено виплату у Сватівському ЦЗ;

з 16.08.2007 по 01.09.2011 працювала листоношою у центрі поштового зв`язку №6 Сватівського району Луганської області.

Всі записи за спірні періоди містять визначення підстав їх внесення, завірені підписами уповноважених осіб та печатками підприємств.

Також трудова книжка колгоспника містить такі записи:

у 1977 році відпрацьовано 134 трудодні, встановлений мінімум - 130;

у 1978 році відпрацьовано 92 трудодні, встановлений мінімум - 90;

у 1984 році відпрацьовано 69 трудоднів, встановлений мінімум - 50;

у 1989 році відпрацьовано 65 трудодні, встановлений мінімум - 65;

у 1990 році відпрацьовано 295 трудодні, встановлений мінімум - 260;

у 1991 році відпрацьовано 287 трудодні, встановлений мінімум - 260;

у 1992 році відпрацьовано 213 трудодень,

у 1994 році відпрацьовано 4 трудодні,

у 1995 році відпрацьовано 151 трудодні,

у 1996 році відпрацьовано 302 трудодні,

у 1997 році відпрацьовано 320 трудодні,

у 1998 році відпрацьовано 76 трудоднів, встановлений мінімум - 69;

у 1998 році відпрацьовано 242 трудодні.

Отже, позивач виконувала встановлений річний мінімум трудової участі в колективному господарстві, працюючи в колгоспі імені Мічуріна Сватівського району Луганської області в період з 01.07.1977 по 30.04.1978, і за 1977 рік і за 1978 рік, про що є відповідні записи в її трудовій книжці колгоспника.

Архівною довідкою, що видана Комунальною установою Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» від 12.10.2021 № 06-06/612 підтверджено вироблені позивачем вихододні у 1978 році, а семе: у січні 20 вихододнів, у лютому 28 вихододні, у березні 31 вихододні, у квітні 21 вихододні, що разом складає 100 вихододні.

Архівною довідкою, що видана Камінь-Каширською міською радою Волинської області від 09.09.2021 № 203 підтверджено наявність в позивача стажу роботи в колгоспі ім. Щорса, с. Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області, про що є відомості в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1975 та 1979 роки, а саме: червень 1975 рік 7 трудоднів, липень 1975 рік 18,3 трудоднів, що разом складає - 25,3 трудодні; січень 1979 рік 7 трудоднів, лютий 1979 рік 28 трудоднів, травень 1979 рік 15 трудоднів, червень 1979 рік 28 трудоднів, липень 1979 рік 15 трудоднів, що разом складає - 93 трудодні за 1975 та 1979 роки.

Спірним питання даної справи є правильність зарахування страхового стажу позивача за спірні періоди та наявність в неї права на призначення пенсії за віком.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 26 Закону №1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст.26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Як свідчать матеріали справи, позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто для призначення пенсії за віком після досягнення 60 років їй необхідно мати наявного страхового стажу не менше 28 років.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Щодо доводів апелянта, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не розглядав та не приймав рішення стосовно заяви позивача, рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Колегія суддів вважає, що аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 зумовлює такі висновки:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язаний прийняти рішення про призначення пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Стосовно доводів, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про хибність висновку суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 01.07.1977 по 31.12.1977 у колгоспі імені Мічуріна Сватівського району Луганської області, за 1975 та 1979 роки 93 дні роботи у колгоспі імені Щорса Камінь Каширського району Волинської області, з 02.11.1982 по 01.01.1984 період догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, з 16.08.2007 по 01.09.2011 календарно у центрі поштового зв`язку № 6 Сватівського району Луганської області, призначити пенсію за віком згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.07.2021 та виплатити заборгованість за минулий час.

Згідно частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 360/6912/21 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 360/6912/21 - змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 360/6912/21 слова «Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області» замінити на «Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області».

В абзаці четвертому резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 360/6912/21 слова та цифри «454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.)» замінити на «908 (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок)».

Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 360/6912/21 - виключити.

В решті рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 360/6912/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 11 квітня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко