Справа № 380/2227/23
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2227/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування відмови та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.01.2023 №08 щодо не призначення ОСОБА_1 із 05.11.2021 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняти рішення про призначення із 05.11.2021 ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зарахуванням періодів трудової діяльності за професією машиніст бульдозер до страхового стажу на пільгових умовах за списком №2 періоди роботи в ТзОВ Старательна артіль Ключі Об`єднання Забайкалзолото Російської Федерації з 03.03.1991 по 01.03.1997, ТзОВ Газимур м. Чита Забайкальського краю Російської Федерації з 12.04.2002 по 18.11.2003, з 21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2010, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, в ТзОВ Урюмкан м. Чита Забайкальського краю Російської Федерації з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.2017, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019, в ТзОВ Артіль старателів Енергія Хасинського району Магаданської області Російської Федерації із 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022 та із врахуванням отриманої за ці періоди часу заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся із повторною заявою від 28.12.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням від 03.01.2023 №08 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відсутнє підтвердження сплати внесків до Пенсійного фонду російської федерації, в зв`язку із чим періоди трудової діяльності на території російської федерації не зараховані до страхового стажу, в тому числі до пільгового стажу. Вважає, що вказані періоди мають бути зараховані до пільгового стажу роботи при призначенні пенсії, оскільки документально підтверджені відповідними довідками. З урахуванням зазначеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27.02.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.

Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що загальний страховий стаж роботи позивача складає 16 років 07 місяців 27 днів, в тому числі пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 01 рік 07 місяців 07 днів. За результатами розгляду заяви прийнято рішення від 03.01.2023 №08 про відмову у призначенні пенсії з огляду на відсутність необхідної тривалості загального страхового стажу роботи та пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому порядку. До страхового/спеціального стажу не зараховано : період роботи з 18.08.1983 по 06.02.1984, оскільки печатка при звільненні не можливо ідентифікувати; період роботи на території РФ починаючи з 01.01.2004 оскільки відсутні документи підтверджуючі сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ.

Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що за результатами розгляду документів, до загального трудового стажу позивача не зараховано періоди його роботи, а саме: з 18.08.1983 по 06.02.1984, оскільки печатка при звільненні не можливо ідентифікувати; період роботи за Списком №2 в Росії з 01.01.2004 по 10.11.2020, оскільки відсутня сплата внесків до Пенсійного фонду РФ. Аналізом документів наданих позивачем 28.12.2022 для призначення пенсії на пільгових умовах встановлено, що пільговий стаж на дату подачі заяви не підтверджений в установленому законодавством порядку.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

05.11.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №08 від 11.11.2021 у призначенні пенсії позивачу відмовлено, оскільки відсутній страховий та пільговий стаж.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи :

з 18.08.1984 по 06.02.1984, оскільки слабкий відбиток печатки, що засвідчує запис про звільнення, через що його не можливо ідентифікувати;

21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2010, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.17, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019 та з 23.03.2020 по 10.11.2020, оскільки відсутнє підтвердження сплати внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Пільговий стаж позивача становить 1 рік 7 місяців 7 днів.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи:

з 03.12.1986 по 31.01.1989, оскільки посада машиніст землесосної установки не передбачена Постановою №1173 від 22.08.1956;

період починаючи з 21.03.2004, оскільки відсутнє підтвердження сплати внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, в акті зустрічної перевірки наданим Пенсійним фондом Російської Федерації не міститься інформація щодо підтвердження сплати внесків.

Вказане вищезазначене рішення позивачем не оскаржувалось.

28.12.2022 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області №08 від 03.01.2023 у призначенні пенсії позивачу за заявою від 28.12.2022 відмовлено, зазначено, що страховий стаж позивача становить 16 років 7 місяців 27 днів, пільговий стаж за Списком №2 становить 1 рік 7 місяців 7 днів.

До страхового /пільгового стажу не зараховано періоди роботи :

період роботи з 18.08.1983 по 06.02.1984, оскільки печатка при звільненні не можливо ідентифікувати; період роботи на території РФ починаючи з 01.01.2004 оскільки відсутні документи підтверджуючі сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ.

Позивач не погодився з таким рішенням, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2023 року - не менше 28 років 06 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому на час звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 28.12.2022 позивач досяг віку 55 років.

Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 в частині наявності в позивача загального та спеціального страхового стажу, то судом встановлено таке.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №08 від 03.01.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, страховий стаж позивача становить 16 років 7 місяців 27 днів. Пільговий стаж роботи за Списком №2 складає 1 рік 7 місяців 7 днів. До пільгового стажу не враховано періоди роботи на території російської федерації з 01.01.2004, оскільки відсутня інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

Отже, єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача вказаних вище періодів роботи на території російської федерації слугувала обставина не підтвердження сплати страхових внесків за дані періоди до пенсійного фонду російської федерації.

Суд критично оцінює такі мотиви відмови відповідача 1, викладені в оспореному рішенні №08 від 03.01.2023, з огляду на таке.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 28.08.1983, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 03.03.1991 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Старательна артіль Ключі об`єднання Забайкалзолото; з 01.03.1997 звільнений через прогул без поважної причини; з 12.04.2002 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Газимур; з 18.11.2003 звільнений за власним бажанням; з 21.03.2004 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Газимур; з 10.11.2004 звільнений за власним бажанням; з 19.03.2005 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Газимур; з 20.11.2005 звільнений за власним бажанням; з 21.03.2006 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Газимур; з 20.11.2006 звільнений за власним бажанням; з 21.03.2007 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Газимур; з 20.11.2007 звільнений за власним бажанням; з 20.03.2008 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Газимур; з 20.11.2008 звільнений за власним бажанням; з 02.04.2009 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Газимур; з 16.11.2009 звільнений за власним бажанням; з 07.04.2010 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Газимур; з 06.11.2010 звільнений за власним бажанням; з 07.04.2011 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Газимур; з 01.03.2012 звільнений у зв`язку з закінченням строку трудового договору; з 25.04.2012 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Газимур; з 15.03.2014 звільнений у зв`язку з закінченням строку трудового договору; з 08.04.2014 прийнятий на посаду бульдозера в ТзОВ Урюмкан; з 22.11.2014 трудовий договір припинений за ініціативою працівника; з 12.03.2015 прийнятий на посаду бульдозера в ТзОВ Урюмкан; з 16.11.2015 трудовий договір припинений за ініціативою працівника; з 22.04.2016 прийнятий на посаду бульдозера в ТзОВ Урюмкан; з 14.11.2016 трудовий договір припинений за ініціативою працівника; з 16.04.2017 прийнятий на посаду бульдозера в ТзОВ Урюмкан; з 14.11.2017 трудовий договір припинений за ініціативою працівника; з 28.03.2018 прийнятий на посаду бульдозера в ТзОВ Урюмкан; з 04.10.2018 трудовий договір розірвано; з 27.03.2019 прийнятий на посаду бульдозера в ТзОВ Урюмкан; з 25.10.2019 трудовий договір припинений за ініціативою працівника; з 23.06.2020 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Артіль старателів Енергія; з 10.11.2020 трудовий договір припинений за ініціативою працівника; з 11.05.2021 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Артіль старателів Енергія; з 27.10.2021 трудовий договір припинений за ініціативою працівника; з 25.03.2022 прийнятий на посаду машиніста бульдозера в ТзОВ Артіль старателів Енергія; з 29.10.2022 трудовий договір припинений за ініціативою працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція № 58), встановлено, що у графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 трудової книжки Відомості про роботу пишеться: прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_2 від 28.08.1983 заповнена відповідно до вимог Інструкції № 58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями Закону № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, прийнятого 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закону № 1058), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої та четвертої статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту а) частини першої статті 3 Закону № 1788, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною першою статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями пункту а) частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

Статтею 66 Закону № 1788 передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року № 2464-IV (далі - Закон № 2464) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Подібні за суттю вимоги передбачені й в законодавстві російської федерації.

Так, відповідно до абзацу третього статті 3 Федерального закону Про трудові пенсії в Російській Федерації від 17.12.2001 № 173-ФЗ, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації.

Відповідно до статті 22 Федерального закону № 167-Ф3 від 15.12.2001 Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території російської федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території російської федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Федеральним законом Про внесення змін в окремі законодавчі акти російської федерації з питань встановлення тарифів страхових внесків в державні позабюджетні фонди від 03.12.2011 № 379-ФЗ внесено зміни в статтю 7 федерального закону Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації №167-ФЗ від 15.11.2001, відповідно до яких, застрахованими особами є особи, на яких поширюється обов`язкове пенсійне страхування відповідно до цього закону. Статтею 9 цього федерального закону передбачено, що він вступає в силу з 01.01.2012.

Пунктом 1 статті 11 федерального закону російської федерації № 400-ФЗ від 28.12.2013 передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в пенсійний фонд російської федерації.

Таким чином, обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет пенсійного фонду російської федерації виник з 01.01.2012.

Отже, як законодавством України так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність. При чому, суд звертає увагу на те, що такий обов`язок щодо сплати страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії за іноземних громадян, зокрема й громадян України, саме до пенсійного фонду російської федерації виник у страхувальників лише з 01.01.2012.

Щодо відповідальності страхувальників за несплату страхових внесків згідно законодавства України.

Так, згідно з статтею 26 Закону № 2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача. При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі № 373/2265/16-а.

Суд встановив, що разом із заявою від 28.12.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 надав органу Пенсійного фонду України, окрім трудової книжки, також додатково надав довідки про періоди його роботи на території російської федерації №21-503пс/С-1 від 22.12.2021; №9-59з/С-1 від 30.12.2019; №94 від 24.10.2019; №827, 828, 829, 830, 831 від 04.10.2019; №903 від 25.10.2019.

Також надано Акти перевірки №474 від 02.02.2021, №50 від 04.03.2021.

В довідках №21-503пс/з-1 від 22.12.2021, №21-503пс/з-2 , №47 від 24.10.2019, №827, 828, 829, 830, 831 від 04.10.2019; №903 від 25.10.2019 , №32, 33, 34, 35, 36, 37 від 11.02.2020містять відомості про те, що із заробітної плати позивача проведено відрахування до Пенсійного фонду російської федерації.

Так, записи в трудовій книжці НОМЕР_2 від 28.08.1983 та вказані вище довідки, підтверджують факт офіційного працевлаштування позивача та сплати роботодавцями ОСОБА_1 податків та обов`язкових платежів згідно законодавства російської федерації.

Окрім цього, позивач самостійно надав пенсійному органу уточнюючі довідки про характер та умови праці та докази проведення атестації робочих місць.

Жодних документально обґрунтованих сумнівів щодо правомірності видачі таких довідок та достовірності зазначеної в них інформації відповідачі суду не надали.

Верховний Суд в постанові від 18.11.2022 за результатом розгляду справи № 560/3734/22 зазначив:

…95. Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

96. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

97. З огляду на те, що судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів (трудової книжки позивачки тощо) встановлено, що позивачка працювала на ЗАТ Тиротекс з 22 травня 1982 року по 25 серпня 1984 року, їй нараховувалась та виплачувалась заробітна плата за період її роботи на вказаному підприємстві в період з вересня 1982 року по серпень 1984 року і було здійснено утримання до Фонду соціального страхування Республіки Молдова, то колегія суддів Верховного Суду вважає, що дії і рішення відповідача щодо відмови у зарахуванні вказаного періоду під час розгляду заяви позивачки про призначення пенсії є протиправними.

98. При цьому, судами попередніх інстанцій було обґрунтовано зазначено те, що відповідачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних доказів щодо недостовірності інформації стосовно стажу роботи позивачки у період з вересня 1982 року по серпень 1984 року на ЗАТ Тиротекс. Крім того, відсутність відповіді від Національної Каси Соціального Страхування Республіки Молдова на поданий відповідачем запит щодо підтвердження позивачки за період вересня 1982 року по серпень 1984 року не є підставою для неврахування спірного страхового стажу при призначенні позивачці пенсії.

99. Зазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Верховного Суду від 6 лютого 2018 року у справі №677/277/17 та від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17, про що обґрунтовано було зазначено позивачкою у відзиві….

Отже, відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди роботи жодним чином не підтверджує несплату таких внесків. Окрім цього, відсутність інформації від пенсійного органу російської інформації щодо підтвердження страхового стажу позивача за періоди з 12.04.2002 по 18.11.2003, з 21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2010, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.2017, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019, з 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022, не є підставою для неврахування вказаних періодів трудової діяльності до страхового та пільгового стажу, що дає право ОСОБА_1 на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 до страхового стажу позивача зараховано, серед іншого, період роботи з 03.03.1991 по 01.03.1997, у якому він працював у ТзОВ Старательна артіль Ключі об`єднання Забайкалзолото. До пільгового стажу за Списком №2 зазначений період не враховано. В рішенні про відмову у призначенні пенсії від 03.01.2023 №08 відповідачем взагалі не зазначено інформацію про не зарахування даного періоду роботи до пільгового стажу.

Отримання позивачем на теперішній момент довідок відповідної форми та змісту про пільговий період роботи з 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022 у ТзОВ Артіль старателів Енергія є неможливим з огляду на те, що 24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії російської федерації проти України, Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.

При цьому, неможливість отримання пільгової довідки із незалежних від позивача причин не може слугувати підставою для відмови у зарахування періодів роботи до пільгового стажу за наявності інших підтверджуючих доказів.

Підсумовуючи вказане, на переконання суду, відсутні підстави для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи: з 03.03.1991 по 01.03.1997, з 12.04.2002 по 18.11.2003, з 21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2020, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.2017, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019, з 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022 та до страхового стажу : з 21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2020, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.2017, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019, з 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022.

Як наслідок, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.01.2023 за №08 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 05.11.2021 із врахуванням отриманої за ці періоди часу заробітної плати, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі, також - Порядок №22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

Згідно з оскаржуваним рішенням до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2020, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.2017, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019, з 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022 та до пільгового стажу період роботи з 03.03.1991 по 01.03.1997, з 12.04.2002 по 18.11.2003, з 21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2020, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.2017, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019, з 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022.

Так, у межах цих спірних правовідносин судом надана оцінка правомірності оскаржуваного рішення у частині незарахування до страхового та пільгового стажу позивача вищезазначеного періоду.

При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу період роботи з 21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2020, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.2017, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019, з 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022 та до пільгового стажу період роботи з 03.03.1991 по 01.03.1997, з 12.04.2002 по 18.11.2003, з 21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2020, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.2017, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019, з 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022 та повторно розглянути заяву від 28.12.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.01.2023 №08 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу період роботи з 21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2020, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.2017, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019, з 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022 та до пільгового стажу період роботи з 03.03.1991 по 01.03.1997, з 12.04.2002 по 18.11.2003, з 21.03.2004 по 10.11.2004, з 19.03.2005 по 20.11.2005, з 21.03.2006 по 20.11.2006, з 21.03.2007 по 20.11.2007, з 20.03.2008 по 20.11.2008, з 02.04.2009 по 16.11.2009, з 07.04.2010 по 06.11.2020, з 07.04.2011 по 01.03.2012, з 25.04.2012 по 15.03.2014, з 08.04.2014 по 22.11.2014, з 12.03.2015 по 16.11.2015, з 22.04.2016 по 14.11.2016, з 16.04.2017 по 14.11.2017, з 28.03.2018 по 04.10.2018, з 27.03.2019 по 25.10.2019, з 23.06.2020 по 10.11.2020, з 11.05.2021 по 27.10.2021, з 25.03.2022 по 29.10.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 28.12.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.