Справа № 607/3857/23
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2023 Справа №607/3857/23 Провадження № 2-а/607/141/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Макогін А.В.,

представника позивача адвоката Кметика В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

24.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.02.2023 старшим сержантом відділення поліції № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесена постанова серії ЕАС № 6550701, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн.

Позивач зазначив, що відповідно до вказаної постанови йому інкримінується те, що 15.02.2023 о 18 год. 15 хв. в смт Грушевського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , у темну пору доби з недостатньо освітленим реєстраційним номером, що надає змогу з відстані 20 м розпізнати символи державного номерного знаку, не працював лівий габарит та права фара 31.4, не був пристебнутий ременем пасивної безпеки 2.3 (в), об`єднано ч. 2 ст. 35 КУпАП, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР керування водієм транспортним засобом без номерного знака.

Позивач вважає, що вказана постанова не містить усіх відомостей, обов`язковість зазначення яких встановлена ст. 283 КУпАП, зокрема, не міститься опис встановлених поліцейськими обставин, оскільки зазначено, що номерний знак недостатньо освітлений, що не відповідає встановленим п. 2.9 (в) ПДР України вимогам. Також не вказано місце вчинення інкримінованого правопорушення, зважаючи на те, що смт Грушевського взагалі не існує. Так само неможливо встановити, чи рухався транспортний засіб, оскільки про такі обставини не зазначено.

Крім цього, позивач зазначив, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального закону, оскільки під час винесення постанови поліцейські не ознайомили та не роз`яснили ОСОБА_1 його права, які передбачені ст. 268 КУпАП. Також поліцейським не було оголошено змісту оскаржуваної постанови, а лише вручено її копію.

За таких підстав позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6550701 від 15.02.2023, якою ОСОБА_1 пригнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 гривень.

06.03.2023 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 14.03.2023, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

13.03.2023 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області засобами поштового зв`язку надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (в), 2.3. (в), 31.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, оскільки 15.02.2023 о 18 год. 15 хв. на вул. Грушевського в смт Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , у темну пору доби з несправним лівим габаритом та правою фарою, чим порушив вимоги п. 2.9 (в), 31.4 ПДР України. При цьому, здійснюючи рух транспортним засобом, ОСОБА_1 був непристебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України. Указані правопорушення об`єднані поліцейським на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП. Факт вчинення позивачем правопорушення, яке полягає у тому, що ОСОБА_1 був непристебнутий ременем пасивної безпеки, підтверджується відеозаписом, який долучений до відзиву. Також зі змісту такого відеозапису вбачається, що позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, однак за наслідками такого роз`яснення позивач не заявляв жодних клопотань. Так само відеозапис підтверджує факт оголошення поліцейським Попку В.А. змісту оскаржуваної постанови. З урахуванням викладеного вказана постанова, на думку відповідача, відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та винесена з урахуванням об`єктивних обставин справи.

14.03.2023 за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 11.04.2023.

У судовому засіданні 11.04.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кметик В.Я. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Зазначив, що у разі скасування оскаржуваної постанови просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

У судове засідання 11.04.2023 позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника.

У судове засідання 11.04.2023 уповноважений представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився. У поданому відзиві представник відповідача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та просив у позові відмовити.

Указане згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також згідно зі ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

При цьому ст. 268 КУпАП серед іншого передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Суд установив, що 15.02.2023 старшим сержантом відділення поліції № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Шелігою М.А. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6550701. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 1190 грн. У постанові зазначено, що 15.02.2023 о 18 год. 15 хв. в смт Грушевського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , у темну пору доби з недостатньо освітленим реєстраційним номером, що надає змоги з відстані 20 м розпізнати символи державного номерного знаку, не працював лівий габарит та права фара 31.4, не був пристебнутий ременем пасивної безпеки 2.3 (в), об`єднано ч. 2 ст. 36 КУпАП, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР керування водієм транспортним засобом без номерного знака.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, згідно з п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, полягає у керуванні або експлуатації транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що під час її винесення поліцейським невірно зазначено місце вчинення інкримінованого правопорушення, оскільки зазначено, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є смт Грушевського, в той час як події мали місце на вул. Грушевського в смт Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується відомостями, зазначеними у графі «Місце розгляду справи». Також зі змісту відеозапису (назва файлу «document_404693655») вбачається, що місце події та місце розгляду справи є тотожними.

Крім цього, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

У постанові вказано, що ОСОБА_1 у темну пору доби керував автомобілем з недостатньо освітленим реєстраційним номером, що надає змоги з 20 м розпізнати символи державного номерного знаку.

Разом з тим диспозиція ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачає об`єктивні сторони одразу декількох адміністративних правопорушень, серед яких, зокрема: 1) керування або експлуатація транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком; 2) керування або експлуатація транспортного засобу з забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Відтак жодне із визначених у ч. 1 ст. 121-3 КУпАП адміністративних правопорушень не інкримінуються ОСОБА_1 , оскільки незрозумілим є, чи номерний знак був взагалі неосвітлений, чи він був забруднений, що унеможливлювало розпізнання його змісту з відстані 20 м. При цьому на відеозаписі (назва файлу «document_404693655») зафіксовано, що працівник поліції декілька разів зазначав ОСОБА_1 , що йому необхідно пофарбувати номерний знак. Саме ж зазначення у постанові «що надає змоги з відстані 20 м розпізнати символи днз» позбавляє можливості встановити, чи розпізнавались символи державного номерного знаку керованого позивачем автомобіля з відстані 20 м чи ні.

Більше того суд звертає увагу, що з відеозапису (назва файлу «document_404693655») неможливо беззаперечно встановити факт вчинення ОСОБА_1 жодного передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП правопорушення, оскільки вказаний відеозапис не містить фіксації передньої частини керованого позивачем автомобіля, на якій розміщується номерний знак транспортного засобу.

Також суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові ОСОБА_1 інкримінуються правопорушення, які полягають у несправності роботи лівого габариту та правої фари, а також керування транспортним засобом без пристебнутого реміння пасивної безпеки. Проте поліцейським не здійснено кваліфікації таких правопорушень та не притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відповідною статтею КУпАП.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що ч. 2 ст. 36 КУпАП регулює лише накладення адміністративного стягнення, а тому у випадку вчинення особою одразу декількох адміністративних правопорушень особа притягається до відповідальності за кожне з них, однак адміністративне стягнення накладається лише в межах санкції однією зі статей, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Також з відеозапису (назва файлу «document_404693655») вбачається, що поліцейський, який здійснював розгляд справи відносно ОСОБА_1 , не роз`яснив позивачу його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому суд звертає увагу, що обізнаність позивача зі ст. 63 Конституції України та роз`яснення патрульним поліцейським її змісту, не звільняє особу, яка здійснює розгляд справи, від обов`язку роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Так само з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не був оголошений зміст оскаржуваної постанови. Саме по собі зазначення патрульним суті інкримінованого правопорушення та відповідальності за його вчинення, не є повним оголошенням змісту постанови про накладення адміністративного стягнення (19 год. 26 хв. 19 год. 27 хв., назва файлу «document_404693655»).

У силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що сама по собі постанова від 15.02.2023 без інших належних та допустимих доказів не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відтак постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6550701 від 15.02.2023 є такою, що винесена з порушенням ст. 268, 279, 280, 285 КУпАП, а тому підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не доведено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, при зверненні до суду з цим позовом ОСОБА_1 не заявляв вимогу щодо закриття відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим про таку необхідність представник позивача адвокат Кметик В.А. зазначив у судовому засіданні. Відтак, приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 286 КАС України, та з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов переконання про існування підстав для закриття відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 536,80 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1 від 24.02.2023. Відтак сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 121, 245, 268, 279, 280, 285 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 268, 269, 271-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6550701 від 15.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 гривень.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Кметик Віталій Ярославович, місцезнаходження: вул. Замкова, буд. 14, офіс 313, м. Тернопіль.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108720.

CуддяІ. В. Марциновська