Справа № 568/457/23
Суддя: Делалова О. М.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ухвала

(про залишення позовної заяви без руху)

Справа № 568/457/23

Провадження № 2-а/568/6/23

05 квітня 2023 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Делалова О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Радивилівського районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ГУНП в Рівненській області, у якому просить суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.05.2022р. серія БАБ №628558, винесеною поліцейським СРПП ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Лойовським С.О. відносно ОСОБА_1 ;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП, ч.6 ст. 121 КУпАП закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Наданий адміністративний позов не відповідає вимогам статей 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до адміністративного суду даного адміністративного позову встановлюється ставка судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік" установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2684 гривні.

Таким чином, сума судового збору, яка має були сплачена позивачем за звернення до суду з позовною заявою, становить 536,80 грн. (2684,00 грн. х 0,2).

У позовній заяві позивач зазначив, що він звільнений від сплати судового збору як військовослужбовець, посилаючись на пункту 12 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Суд зазначає, що позивач оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення, тобто дана справа не пов`язана із захистом порушених прав позивача як військовослужбовця, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори під час виконання службових обов`язків.

Щодо клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення суд зазначає наступне.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований тільки за наявності певних обставин (доведеності заінтересованою особою на підставі достатніх та допустимих фактичних даних наявності обставин, що можуть слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору).

До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря тих судових витрат, яких зазнає сторона.

Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 9901/67/20.

Невмотивоване звільнення від сплати судового збору, на думку суду, може утворювати умови для дискримінаційного становища інших суб`єктів звернення до суду.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95) виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зауважує, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би доводив його скрутний майновий стан та неможливість сплати судового збору під час подачі позову.

При цьому наявність у позивача статусу «військовослужбовець» не свідчить про відсутність у нього доходів та неможливість сплати судового збору.

Згідно частини 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного суд зазначає, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання до суду доказів сплати судового збору або доказів відсутності у позивача доходів за попередній календарний рік або інших доказів скрутного матеріального становища.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу (ч. ч. 2 та 3 ст. 169).

Крім цього, суддя зазначає, що позивачем в адміністративному позові заявлена вимога про зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №71386599, яка по суті є заявою про забезпечення позову згідно до вимог ст. 151 КАС, та повинна відповідати вимогам, встановленим ст. 152 КАС і підлягає оплаті судовому збору. В порушення зазначених норм, позивачем заява про забезпечення позову взагалі не подана, а є однією з вимог позову, що не відповідає вимогам закону та позбавляє суд прийняти рішення по зазначеному питанню.

Керуючись приписами ст.ст. 5, 8, 9, 160, 161, 169, 256, 294 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху.

Встановити позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення у визначений судом строк недоліків, позов буде повернуто відповідно до приписів ч. 4 п. 1 ст. 169 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і не підлягає оскарженню.

Суддя О.М. Делалова