Справа № 200/983/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року Справа№200/983/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54000, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1)

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в перерахунку пенсії позивача відповідно до заяви від 21.12.2022 року, з застосуванням норм ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з 12.07.2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 21.12.2022 року, відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1- шахтарі та страхового стажу періодів роботи з 01.11.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2019 року по 31.12.2022 року на підприємстві ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська з урахуванням раніше виплачених сум пенсії з 21.12.2022 року.

27 березня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що з 17.09.2021 року йому призначено пенсію.

21.12.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В лютому 2023 року позивач отримав відмову від відповідача датовану 23.12.2022 року від Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області вмотивовану тим, що позивач не має 15 років підземного стажу.

Позивач зазначає, що на особистому прийомі позивачу було роз`яснено, що в пільговий стаж за Спискам № НОМЕР_3 та страховий стаж не враховано періоди роботи на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.11.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.12.2019 року по 31.12.2022 року через несплату щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску до Пенсійного фонду України за період роботи з 01.11.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.12.2019 року по 31.12.2022 року підприємством ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

Станом на теперішній час позивач продовжує працювати на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

Дії відповідача щодо неврахування періодів роботи з 01.11.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2019 року по 31.12.2022 року до страхового та пільгового стажу, а також щодо відмови в проведенні перерахунку відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» позивач вважає такими, що не ґрунтуються на законі.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 54020, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, організаційно-правова форма орган державної влади.

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 17.09.2021 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21.12.2022 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.

23.12.2022 за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву позивача та додані до неї документи та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії о/р НОМЕР_4 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення щодо відмови в проведенні перерахунку відповідач зазначив, що право на обчислення розміру пенсії, відповідно до положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 та ст. 8 Закону № 345, у чоловіків виникає за умови наявності стажу на підземних роботах за Списком № 1 не менше 15 років. За матеріалами електронної пенсійної справи позивача було встановлено, що на день подання заяви від 21.12.2022 року стаж роботи за Списком № 1 складав 12 років 09 місяців 07 днів, що є меншим за 15 років, встановлених положеннями абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 та ст. 8 Закону № 345.

Щодо зарахування періодів роботи з 01.11.2010 по 31.12.2010, з 01.12.2019 по 31.12.2022 на ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська до страхового та пільгового стажу позивача відповідач зазначив, що на день подання заяви від 21.12.2022 року, згідно розрахунку стажу, що був наявний в електронній пенсійній справі, період роботи з 01.11.2010 по 31.12.2010 на ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська зарахований до стажу на підземних роботах, окрім 18.11.2010; період роботи з 01.12.2019 по 30.09.2021 на ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська також зарахований до стажу на підземних роботах, окрім 18.07.2020 (простій).

Також відповідач просив суд звернути увагу на те, що позивач перебуває на обліку як пенсіонер в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, згідно матеріалів позовної заяви адреса для листування Закарпатська область, на особистий прийом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивач не звертався, а тому відповідачем не надавалось роз`яснення щодо зарахування/не зарахування періодів роботи до страхового та пільгового стажу.

Водночас відповідач зазначив, що оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області заява від 21.12.2022 розглядалась за матеріалами електронної пенсійної справи та, як наслідок, вирішувалось питання щодо наявності права на проведення перерахунку пенсії відповідно до положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 та ст. 8 Закону № 345, не надавалось роз`яснення та не вирішувалось питання щодо зарахування чи не зарахування періодів роботи з 01.11.2010 по 31.12.2010, з 01.12.2019 по 31.12.2022 на ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська до страхового та пільгового стажу позивача, то й покладення зобов`язань щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 та до страхового стажу вказаних періодів є безпідставним.

Дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надані сторонами, суд встановив наступне.

Відомості про роботу позивача підтверджуються даними трудової книжки НОМЕР_5 , згідно записів якої:

-№№ 18-19 з 15.11.2010 по 31.12.2010 позивач працював на ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська машиністом підземних установок 2 розряду з повним робочим днем в шахті;

-№№ 20-24 з 01.12.2019 по теперішній час позивач працює на ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті.

Згідно довідок №04-22/95 від 20.01.2023 року та №04-22/94 від 20.01.2023 року, виданих ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська, за періоди роботи з 01.11.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2019 по 31.12.2022 ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська нараховувався та утримувався з зарплати позивача єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне страхування.

Згідно довідки №09-23/80 від 19.01.2023 року, виданої ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська з 17.04.2019 року по теперішній час (19.01.2023 року) позивач працював за професією електрослюсар підземний повний робочий день та виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом, що віднесені до Списку №1, згідно ПКМУ №202 від 31.03.1994, ПКМУ №461 від 24.05.2016.

Заява позивача про проведення перерахунку, що сформована засобами електронного програмного забезпечення, датована 21.12.2022 року, підставою для проведення перерахунку зазначено «ч. 4 ст. 42».

Рукописна заява позивача датована також 21.12.2022 року, в якості підстави для проведення перерахунку зазначено ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Згідно Форми РС-право від 14.12.2021 року пенсія позивачу призначена з 17.09.2021 року, період роботи з 01.11.2010 по 31.12.2010 (окрім 18.11.2010) на ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська зарахований до стажу на підземних роботах за Списком №1, період роботи з 01.12.2019 по 30.09.2021 (окрім 18.07.2020) на ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська також зарахований до стажу на підземних роботах за Списком №1.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.12.2022 року о/р 98 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії через відсутність необхідної кількості пільгового стажу за Списком №1 15 років.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини щодо не зарахування спірних періодів в частині з 01.11.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2019 по 30.09.2021 до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 відповідач заперечив та надав до суду відповідні докази на підтвердження доводів відзиву.

Водночас, відповідачем не спростовано незарахування до пільгового та страхового стажу періоду з 01.10.2021 по 31.12.2022 року та відмову в проведенні перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з 21.12.2022 року, тому ці обставини не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частинами 1, 2, 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Несвоєчасне виконання роботодавцем обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Водночас, відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З системного аналізу викладених норм п.п. 4.2.-4.3. Порядку № 22-1 вбачається, що визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу ПФУ є тим органом, що призначає пенсію або проводить перерахунок незалежно від місця реєстрації пенсіонера або перебування його на обліку в іншому органі Пенсійного фонду України за місцем реєстрації.

Заява позивача про проведення перерахунку пенсії від 21.12.2022 року розглянута відповідачем за принципом екстериторіальності на підставі матеріалів його електронної пенсійної справи.

З Форми РС-право від 14.12.2021 року суд встановив, що періоди роботи з 01.11.2010 по 31.12.2010 (окрім 18.11.2010) та з 01.12.2019 по 30.09.2021 (окрім 18.07.2020) на ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська зараховані до стажу позивача на підземних роботах за Списком №1 під час призначення пенсії позивачу в 2021 році, але не зараховані до його страхового стажу.

Поряд з цим, суд враховує, що розгляд заяв про призначення/перерахунок пенсії в порядку екстериторіальності введено Постановою правління Пенсійного фонду України 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», яка набрала чинності 30.03.2021 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що питання відносно зарахування (незарахування) періодів роботи позивача з 01.11.2010 по 31.12.2010 (окрім 18.11.2010) та з 01.12.2019 по 30.09.2021 (окрім 18.07.2020) до пільгового та страхового стажу було вирішено при призначенні пенсії позивачу з 17.09.2021 року іншим органом ПФУ (не відповідачем), який з матеріалів адміністративної справи встановити немає можливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Доводи позивача щодо надання йому роз`яснень на особистому прийомі відповідачем про неврахування до страхового та пільгового стажу спірних періодів роботи через несплату щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску до Пенсійного фонду України не підтверджено жодними доказами та в частині незарахування до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.11.2010 по 31.12.2010 (окрім 18.11.2010) та з 01.12.2019 по 30.09.2021 (окрім 18.07.2020) спростовуються наданими відповідачем доказами, наявними в матеріалах адміністративної справи.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи позивача з 01.11.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2019 по 30.09.2021 до його пільгового та страхового стажу є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем питання відносно їх зарахування не вирішувалось.

Щодо періоду роботи позивача з 01.10.2021 року по 31.12.2022 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років […] страхового стажу […].

З матеріалів адміністративної справи суд встановив, що пенсію позивачу призначено з 17.09.2021 року.

Станом на 21.12.2022 року позивач продовжував працювати та працює по теперішній час.

Страховий стаж позивача з врахуванням стажу згідно Форми РС-право з урахуванням додаткових років за Списком №1 (30 років 2 місяці 4 дні) та стажу за період з 01.10.2021 року по 31.12.2022 року (1 рік 2 місяці 0 днів) становить 31 рік 4 місяці 4 дні, що є меншим 35 років.

Виходячи з системного тлумачення зазначених приписів Закону №1058-IV, суд дійшов висновку, що позивач набуде право на проведення перерахунку пенсії з 18.09.2023 року з врахуванням наступних 24 місяців стажу, набутих після призначення пенсії.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивача із зарахуванням періоду роботи позивача на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.10.2021 року по 31.12.2022 року до його пільгового та страхового стажу.

Враховуючи викладене, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в контексті правових норм, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати період роботи позивача на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.10.2021 року по 31.12.2022 року до його пільгового та страхового стажу задоволенню також не підлягають.

Щодо позовних вимог відносно визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в перерахунку пенсії позивача відповідно до заяви від 21.12.2022 року із застосуванням норм ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та зобов`язання його повторно розглянути заяву позивача з врахуванням приписів означеної норми, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 28 Закону №1058-IV встановлено мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Статтею 1 Закону № 345-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно ст. 8 Закону № 345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.

Стаття 1 Закону № 345-VI для застосування положень цього закону вимагає дотримання чітких умов, а саме:

- робота за професією, яка пов`язана з видобутком вугілля, залізної руди, руд кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритних руд, робота на шахтобудівних підприємствах та в державних воєнізованих аварійно-рятувальних службах (формуваннях) у вугільній промисловості;

- віднесення професії до Списку №1;

- робота на підземних роботах повний робочий день.

Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4570/16-а від 06.02.2019, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019, у справі №345/3954/16-а від 11.07.2019 та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

На підставі електронної пенсійної справи позивача відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення було встановлено, що на день подання заяви від 21.12.2022 року стаж роботи позивача за Списком № 1 складав 12 років 09 місяців 07 днів.

Водночас, судом під час розгляду справи встановлено відсутність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди до страхового та пільгового стажу позивача.

Отже на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії 21.12.2022 року, відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, у позивача був відсутній необхідний пільговий стаж за Списком №1, встановлений цією нормою.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши дії відповідача на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що вони вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

За наслідками розгляду адміністративної справи судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 54020, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в перерахунку пенсії позивача відповідно до заяви від 21.12.2022 року, з застосуванням норм ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з 12.07.2021 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 21.12.2022 року, відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1- шахтарі та страхового стажу періодів роботи з 01.11.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.12.2019 року по 31.12.2022 року на підприємстві ДП Селидіввугілля ВП Шахта Котляревська з урахуванням раніше виплачених сум пенсії з 21.12.2022 року відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 11 квітня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко