Справа № 308/16474/22
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі:головуючого судді Бедьо В.І.,

з участю секретаря судового засідання Пазяк С.М.

представника позивача Пачута О.В.

представника відповідача Котубей О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6216576 від 26.11.2022р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Вказує, що постанова мотивована ти, що 26.11.2022 р. о 21:58 в м. Ужгороді, вул. Гойди Юрія, 30 А керуючи ТЗ (автомобілем марки «AUDI Q7» державний номерний знак НОМЕР_1 ) водій не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку при повороті чим порушив п. 9.2 б. ПДР - Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху. Однак, як зазначає позивач, 26.11.2022 р. ввечері він взагалі не їхав по вулиці Юрія Гойди і відповідно, ні повороти і розвороти не виконував, вказаного порушення не правил дорожнього руху не здійснював.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить постанову серії ЕАР №6216576 від 26.11.2022 року, винесену інспектором рядовим поліції УШІ в Закарпатській області Гарасим І.М., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому вказує, що 26.11.2022 року екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м Ужгород помітив автомобіль AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого керуючи транспортним засобом при здійсненні маневру повороту не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2Б «Правил дорожнього руху України», чим скоїв адміністративне правопорушення за яке передбачена адміністративна відповідальність згідно частини 2 статті 122 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Пре Національну поліцію» вищевказаний автомобіль було зупинено. Водієм зазначеного автомобіля виявився позивач. Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення п.9.2 б ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо Позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав.

Інспектор виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 510 грн., відповідно до санкції статті.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому вказує, що в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача в скоєнні даного правопорушення, не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Докази порушення позивачем п. 9.2 б ПДР, вказаних в оскаржуваній постанові відповідачем не надано, подія і склад адміністративного правопорушення відсутні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позицію, викладену в позові та просив такий задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи та докази, які були своєчасно долучені сторонами, встановив наступне.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення від 26.11.2022 року, якою встановлено, що 26.11.2022 року о 21 год. 59 хв. в м. Ужгород, вул. Гойди Юрія (Київська) 30А водій, керуючи транспортним засобом AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.б. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 9.2.б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

За змістом ч.2 ст.122 КУпАП серед іншого передбачена адміністративна відповідальність за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Частиною 1 статті 222 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення за частиною другою статті 122 розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 258 КУпАП закріплено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки, у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується дослідженим в судовому засіданні диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора з автомобіля працівників патрульної поліції. З даного відеозапису також вбачається, що позивача не заперечив про вчинення ним даного правопорушення, що є підставою для винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду № 520/2261/19 від 25.06.2020 року, визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

На підтвердження вказаних обставин позивач не надав суду жодних доказів.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений статтею 251 КУпАП.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O' Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння та користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що позивачем вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. У зв`язку з відмовою в задоволенні вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.77, 134, 139, 243-246,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області, 88006, м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 10.04.2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо