Справа № 480/2327/23
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
11 квітня 2023 року Справа № 480/2327/23
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Савицька Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, яким просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету внутрішніх справ щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з дня звільнення 29.03.2021 по день фактичного розрахунку;
- зобов`язати Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за не виплату одноразової допомоги при звільненні з дня звільнення 29.03.2021 по день фактичного розрахунку.
Ухвалою суду від 24.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишено без руху і надано позивачу строк для надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав пропуску строку звернення до суду та надання доказів поважності причин його пропуску.
На виконання ухвали суду, представником позивача Нікітченко Євгенією Вікторівною, було подано заяву про поновлення процесуального строку, яка мотивована тим, що останній розрахунок при звільненні був дійсно 21.05.2022, однак, після розрахунку відповідачем по виплаті одноразової грошової допомоги, позивачем встановлено, що він має календарну вислугу повних 25 років, проте Харківським національним університетом внутрішніх справ безпідставно не виплачена одноразова грошова допомога за один рік.
Тому, 21.06.2022 позивач звернувся із заявою про проведення перерахунку одноразової грошової допомоги та в подальшому виплатити її за весь період проходження служби, а саме за 25 років. В установлений законом строк відповідачем по цьому листу не надано відповідь, а тому 18.08.2022 позивач звернувся на Урядову гарячу лінію. 14.09.2022 позивач ОСОБА_1 отримав відповідь, що підтверджується конвертом.
Для оскарження відмови щодо виплати не в повному обсязі одноразової грошової допомоги позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та 22.12.2022 рішенням Сумського окружного адміністративного суду в задоволені адміністративного позову позивачу відмовлено.
У подальшому 11.01.2023 позивач звернувся до відповідача, щодо виплати компенсації за порушення термінів розрахунку при звільненні, на що листом 10.02.2023 позивачу відмовлено в отриманні компенсації, а тому він звернувся за правовою допомогою.
Зазанчає, що відповідно до повідомлення Укрпошта ОСОБА_1 отримав листа від відповідача 23.02.2023, а тому позов подано в межах місячного строку з цієї дати.
Розглянувши подану на виконання вказаної ухвали заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та об`єктивно оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначено Кодексом адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
Так, приписами частини першої ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
За правилами частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).
У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
При цьому суд враховує, що в постанові від 11.02.2021 по справі № 240/532/20 Верховний Суд зазначив, що висновок суду апеляційної інстанції щодо обмеження права особи на звернення до суду з позовом про визнання протиправними дій щодо невиплати всіх сум, належних особі у день звільнення та стягнення компенсації за затримку повного розрахунку при звільненні місячним строком з дня проведення з ним остаточного розрахунку ґрунтується на правильному застосуванні судом статті 122 КАС України та не суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012, яким розтлумачено статтю 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу в аспекті неоднозначної судової практики розгляду трудових спорів у порядку цивільного судочинства. У зв`язку з цим Верховний Суд відступив від висновку щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП України для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, викладеному в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року (справа №806/2164/16), від 11 лютого 2020 (справа №420/2934/19), від 13 березня 2019 року (справа №813/1001/17), одночасно погоджуючись з висновком щодо застосування частини п`ятої статті 122 КАС України у подібних правовідносинах, викладеному в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року (справа №815/2681/17) і від 22 січня 2020 року (справа №620/1982/19).
А відтак суд зазначає, що в даному випадку на вимоги про зобов`язання Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за не виплату одноразової допомоги при звільненні з дня звільнення 29.03.2021 по день фактичного розрахунку розповсюджується строк звернення до суду, визначений частиною 5 ст. 122 КАС України, який необхідно обраховувати з дня проведення остаточного розрахунку.
Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Постанова Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №640/25046/19 містить правовий висновок, згідно з яким причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Окрім того, у силу правових висновків постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №807/627/16: 1) День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.; 2) Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.; 3) Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.; 4) Варто наголосити, що право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, гарантує й стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР.; 5) Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.; 6) У пункті 36 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Європейський суд) від 04.12.1995 у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинивно оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №9901/462/21 сформульовані правові позиції, у силу яких учасники справи повинні вчасно, сумлінно, в належний спосіб використовувати всі наявні в них засоби та можливості, передбачені законодавством, з метою запобігання невиправданим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

З матеріалів позовної заяви судом встановлено, що повний розрахунок з позивачем було проведено 21.05.2022, у той же час, з даним позовом представник позивача через систему "Електронний суд" звернувся 20.03.2023, тобто з порушенням місячного строку для звернення до суду.

Представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду зазначає, що 21.06.2022 позивач звернувся із заявою про проведення перерахунку одноразової грошової допомоги та в подальшому виплатити її за весь період проходження служби, а саме за 25 років. В установлений законом строк відповідачем по цьому листу не надано відповідь, а тому 18.08.2022 позивач звернувся на Урядову гарячу лінію. 14.09.2022 позивач ОСОБА_1 отримав відповідь, що підтверджується конвертом. Для оскарження цієї відмови щодо виплати не в повному обсязі одноразової грошової допомоги позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та 22.12.2022 рішенням Сумського окружного адміністративного суду в задоволені адміністративного позову позивачу відмовлено. В подальшому 11.01.2023 позивач звернувся до відповідача, щодо виплати компенсації за порушення термінів розрахунку при звільненні, на що листом 10.02.2023 позивачу відмовлено в отриманні компенсації, а тому він звернувся за правовою допомогою. Зазначає, що відповідно до повідомлення Укрпошта ОСОБА_1 отримав листа від відповідача 23.02.2023, а тому позов подано в межах місячного строку.

Проте, суд не знаходить поважними причини пропуску звернення до суду, виходячи з наступного.

Посилання представника позивача на те, що позивач звернувся до відповідача 21.06.2022 із заявою про проведення перерахунку одноразової допомоги, не позбавляло права звернутись до суду із даним позовом, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався 21.05.2022, що ним не заперечується.

Щодо посилання позивача про звернення до суду з позовом, то ці обставини ніяк не стосуються позовних вимог, заявлених даним позовом, крім того, слід зазначити, що у рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 зазначено, що позивач, заявляючи свої вимоги, не оскаржує жодного наказу в частині виплати йому одноразової грошової допомоги, як не оскаржує і рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 по адміністративній справі №480/5526/21.

Посилання представника позивача на те, що 11.01.2023 позивач звернувся до відповідача щодо виплати компенсації за порушення термінів розрахунку при звільненні, а листом 10.02.2023 позивачу відмовлено в отриманні компенсації, суд не вважає поважними, оскільки остаточний розрахунок з ним було здійснено ще 21.05.2022.

Суд зауважує, що саме по собі листування з відповідачем не може встановлювати моменту з якого відповідач дізнався про порушення своїх прав та визначення початку процесуального строку, оскільки про цей факт він дізнався з моменту проведення остаточного розрахунку при звільненні, про що було зазначено в позові та заяві про поновлення процесуальних строків звернення до суду з даним позовом.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 суд враховує, що процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Чинне законодавство обмежує право позивача на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

До того ж, суд вважає за необхідне наголосити, що при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом, саме на позивача покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Таким чином суд зауважує, що у своїх поясненнях щодо строків звернення до адміністративного суду позивачем не викладено вмотивованих посилань на обставини, які перешкоджали йому, після отримання повного розрахунку при звільненні, звернутись до суду із відповідним позовом із дотриманням строку, встановленого законодавством, не наведено достатніх доводів щодо існування обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та не надано належних доказів на підтвердження таких доводів. А отже, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду судом визнаються неповажними.

Додатково суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Перевірка дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

Враховуючи викладене в сукупності, суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, а також враховуючи тривалість пропуску строку звернення до суду навіть з часу, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, суд не визнає поважними вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами пункту 9 частини 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем не усунено у встановлений судом строк недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, що є підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя Н.В. Савицька