Справа № 160/14996/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/14996/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року (головуючий суддя Захарчук-Борисенко Н.В.)

у справі № 160/14996/22

за позовом ОСОБА_1 ,

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 08.08.2022 №13 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 01.08.2022.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 01.08.2022 із зарахуванням до страхового стажу роботи період провадження підприємницької діяльності з 21.03.1995 по 31.03.1999, 01.07.1999 по 31.01.2000, 01.03.2000 по 30.06.2000, 01.03.2001 по 31.01.2002, 01.03.2002 по 31.05.2002, 01.08.2002 по 30.09.2002, 01.03.2003 по 31.03.2003, 25.09.2003 по 31.12.2003.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.08.2022 №13 до страхового стажу позивачці не зараховано періоди підприємницької діяльності згідно довідки від 24.06.2022 №34564/6/04-36-24-08-19 на загальній системі оподаткування, оскільки відсутня інформація з Пенсійного фонду про сплату страхових внесків на спрощеній системі оподаткування, оскільки у довідці не зазначена інформація про сплату страхових внесків. У цьому ж рішенні зазначено, що позивач матиме право на призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058 при досягненні 63-річного віку з 20.07.2025, або матиме право на призначення пенсії відповідно до частини 1 ст. 26 Закону №1058 за умови підтвердження 29 років страхового стажу, при повторному зверненні до територіальних органів Пенсійного фонду України. Позивач вважає таке рішення протиправним, яке підлягає скасуванню, оскільки сплачувала фіксовану плату прибуткового податку, до органів податкової служби були надані Декларації про доходи про індивідуальну трудову діяльність. Окрім того, страховий стаж позивачки, на її думку, становить 32 роки 02 місяці 20 днів, а не 26 років 06 місяців 06 днів, як зазначив відповідач у рішенні про відмову у призначенні пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.08.2022 №13 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період провадження підприємницької діяльності з 21.03.1995 по 30.06.1996, липень 1997 року, з 01.08.1998 по 30.09.1998, з 01.01.1999 по 31.01.1999, з 01.07.1999 по 31.08.1999, з 21.12.1999 по 20.01.2000, з 01.03.2001 по 31.01.2002, з 01.03.2002 по 31.05.2002, з 01.08.2002 по 30.09.2002, з 01.03.2003 по 31.03.2003, з 25.09.2003 по 31.12.2003.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд виходив із того, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивачки проміжок часу в який вона займалась підприємницькою діяльністю із фіксованим розміром сплати податку шляхом придбання патенту з 01.01.1998 по 30.06.2000 у такі періоди: 01.08.1998 по 30.09.1998, 01.01.1999 по 31.01.1999, 01.07.1999 по 31.08.1999, з 21.12.1999 по 20.01.2000.

Одночасно суд зазначив, що періоди з 01.10.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 30.06.1999, з 01.09.1999 по 20.12.1999, з 21.01.2000 по 14.08.2000 не зараховуються до страхового стажу, так як позивачка перебувала на загальній системі оподаткування, а доказів сплати страхових внесків за вказані періоди перебування на загальній системі оподаткування суду не надано, що підтверджується довідкою-повідомленням Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №34564/6/04-36-24-08-19 від 24.06.2022. Судом встановлено, що вказаний лист не містить інформації про сплату страхових внесків, а також інформації щодо відсутності заборгованості.

Разом з цим, суд зазначив, що підлягає задоволенню вимога про зарахування до страхового стажу позивачки періодів, за які підтверджено оплату страхових внесків, з 21.03.1995 по 30.06.1996, липень 1997 року, з 01.03.2001 по 31.01.2002, з 01.03.2002 по 31.05.2002, з 01.08.2002 по 30.09.2002, з 01.03.2003 по 31.03.2003, з 25.09.2003 по 31.12.2003.

Крім цього, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 01.08.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду у цій справі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу в частині задоволених позовних вимог, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що до страхового стажу не зараховано періоди підприємницької діяльності позивачки згідно довідки від 24.06.2022 №34564/6/04-36-24-08-19 на загальній системі оподаткування, оскільки відсутні інформація з пенсійного фонду про сплату страхових внесків, на спрощеній системі оподаткування та у довідці не зазначена така інформація. Так, періодами, які не зараховано до страхового стажу, є з 21.03.1995 по 31.03.1999, з 01.07.1999 по 31.01.2000, з 01.03.2000 по 31.12.2000. Відповідач вважає, що рішенням від 08.08.2022 №13 правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком позивачу відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі її заяви про призначення пенсії від 01.08.2022.

Позивачка проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін через необґрунтованість доводів скаржника.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 08.08.2022 №13, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій частині.

Рішення суду в іншій частині не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка - ОСОБА_1 зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В01 №434414 від 21.03.1995, номер запису про включення відомостей до Єдиного державного реєстру 2 232 017 0000 002899).

Відповідно до квитанції №00039 від 12.08.1996 позивачкою сплачено пенсійні платежі за 1995 рік; квитанція №00040 від 12.08.1996 І-ІІ квартал 1996 року; квитанція №00034 від 07.07.1997 на суму 25,86грн.

Також позивачкою до матеріалів справи долучено патенти, якими підтверджено сплату страхових внесків, зокрема:

- патент серії ПАБ №065569 від 23.02.2001: з 01.03.2001 по 31.03.2001 фіксований платіж 60 грн.; патент продовжено: квітень 2001 року 60 грн., травень 2001 року 60 грн.; червень 2001 року 60 грн.; липень 2001 року - 80 грн., серпень 2001 року 80 грн., вересень 2001 року 80 грн., листопад 2001 року 80 грн., грудень 2001 року 80 грн., січень 2002 року 80грн. (на зворотному боці патенту);

- патент серії НОМЕР_1 від 26.02.2002: з 01.03.2002 по 31.03.2002 фіксований платіж 80 грн.; патент продовжено: квітень 2002 року 80 грн., травень 2002 року 80 грн. (на зворотному боці патенту);

- патент серії НОМЕР_2 від 26.07.2002: з 01.08.2002 по 31.08.2002 сплачено 80грн.; патент продовжено: за вересень 2002 року - 80 грн. (на зворотному боці патенту);

- патент серії № НОМЕР_3 від 28.02.2003: з 01.03.2003 по 31.03.2003 фіксований платіж 80 грн.;

- патент серії НОМЕР_4 від 22.09.2003: з 25.09.2003 по 31.10.2003 фіксований платіж - 96 грн.; патент продовжено: листопад 2003 року 80 грн.; грудень 2003 року 80 грн. (на зворотному боці патенту).

На запит позивачки від 23.05.2022 щодо перебування її на податковому обліку, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області надіслана довідка-повідомлення №34564/6/04-36-24-08-19 від 24.06.2022 у якій зазначено, що відповідно до реєстраційних даних ІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 знаходилась на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Західно-Донбаське управління) з 21.03.1995 (номер державної реєстрації 1728 від 21.03.1995) по 29.12.2015 (дата проведення державної реєстрації припинення 29.12.2015, номер проведення державної реєстрації припинення 3002899). Повторна реєстрація з 03.02.2020 (номер державної реєстрації 0014399).

Згідно вказаної довідки-повідомлення ФОП ОСОБА_1 в періоди:

- з 21.03.1995 по 31.01.1997 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.02.1997 по 28.02.1997 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку (шляхом придбання патенту згідно абзацу 4 підпункту 6, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок ; громадян»;

- з 01.03.1997 по 31.03.1997 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.04.1997 по 30.06.1997 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку (шляхом придбання патент) згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.07.1997 по 31.07.1997 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.08.1997 по 31.08.1997 року здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку (шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

-з 01.09.1997 року по 31.12.1997 року перебувала на загальній системі оподаткування;

-з 01.01.1998 року по 31.01.1998 року здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку (шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б» пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.02.1998 по 31.07.1998 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.08.1998 по 30.09.1998 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку (шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.10.1998 по 31.12.1998 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.01.1999 по 31.01.1999 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.02.1999 по 30.06.1999 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.07.1999 по 31.08.1999 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту І статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року К» 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.09.1999 по 20.12.1999 перебувала на загальній системі оподаткування;

-з 21.12.1999 по 20.01.2000 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 21.01.2000 по 14.08.2000 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 15.08.2000 по 30.11.2000 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.12.2000 по 28.02.2001 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.03.2001 по 31.01.2002 здійснювала діяльність» обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.02.2002 по 28.02.2002 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.03.2002 по 31.05.2002 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.06.2002 по 31.07.2002 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.08.2002 по 30.09.2002 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.10.2002 по 28.02.2003 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.03.2003 по 31.03.2003 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про-прибутковий податок з громадян»;#

- з 01.04.2003 по 24.09.2003 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 25.09.2003 по 31.12.2003 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим, розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.01.2004 по 28.02.2004 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.03.2004 по 31.05.2004 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.06.2004 по 31.07.2004 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.08.2004 по 30.11.2005 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.12.2005 по 31.12.2005 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.01,2006 по 31.12.2009 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4. підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.01.2010 по 31.01.2010 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.02.2010 по 30.06.2011 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.07.2011 по 31.07.2011 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.08.2011 по 31.12.2011 здійснювала діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4, підпункту б, пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»;

- з 01.01.2012 по 01.01.2016 перебувала на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку;

- з 01.03.2020 по теперішній час перебуває на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку.

01.08.2022 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно з ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.08.2022 №13 відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з тих підстав, що до страхового стажу не зараховано періоди підприємницької діяльності позивачки згідно довідки від 24.06.2022 №34564/6/04-36-24-08-19 на загальній системі оподаткування, відсутня інформація з Пенсійного фонду про сплату страхових внесків на спрощеній системі оподаткування, не зазначена інформація про сплату страхових внесків.

За таких обставин пенсійний орган дійшов висновку, що особа матиме право на призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058 при досягненні 63-річного віку з 20.07.2025 або матиме право на призначення пенсії відповідно до частини 1 ст.26 Закону №1058 за умови підтвердження 29 років страхового стажу, при повторному зверненні до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Спірним у справі є правомірність рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу з підстав викладених у спірному рішенні.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що складовою конституційного права на соціальний захист є право на пенсійне забезпечення.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Згідно статті 8 Закону №1058-IV, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч.ч.1-2 ст. 20 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, в тому числі: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Водночас, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-IV).

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017), до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Аналіз вказаних положень законодавства свідчить, що зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб-підприємців підлягають періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV Перехідні положення Закону №1058-IV (з внесеними змінами Законом №2148-VIII від 03.10.2017), до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,

- з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,

- з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Оформлення такої довідки за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) є обов`язковим відповідно до пункту 2.1. розділу ІІ Порядку №22-1.

Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000, з часу запровадження персоніфікованого обліку. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок).

Так, відповідно до частин першої-другої статті 21 Закону №1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону №1058-IV передбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 було затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 5 Положення №794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі уповноважений орган).

Пунктами 6-7 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови. Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Таким чином, на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Персональна облікова картка застрахованої особи документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 5-5 від 10.06.1994, усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах) у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток N 1).

Згідно з пунктом 18 Інструкції №5-5, для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Інструкції про порядок обчислення сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 №11-1 (далі - Інструкція №11-1 (чинної у спірний період), платниками обов`язкових внесків на державне соціальне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції від 06.09.1996 №11-1 платники, перелічені в пп.2.2, 2.4 зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за юридичною адресою, а платники, зазначені у п. 2.7 за постійним місцем проживання.

Суд першої інстанції, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що у період з 1993 по 01.07.2000 на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.

Такі висновки в цілому відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, відповідно до якої, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01 липня 2000 року довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Як зазначено вище, підприємці при досягненні пенсійного віку мають право на призначення пенсії за віком, проте, зарахування підприємницької діяльності до страхового стажу залежить від того, яку систему оподаткування використовував приватний підприємець до виходу на пенсію. Відповідно до цього законодавець визначав перелік документів, які підтверджують зарахування стажу у певні періоди.

Судом першої інстанції правильно встановлено, відповідачем не заперечується, що позивачка зареєстрована як фізична особа - підприємець з 21.03.1995, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серія В01 №434414, номер запису про включення відомостей до Єдиного державного реєстру 2 232 017 0000 002899.

Згідно довідки Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.06.2022, позивачка займалась підприємницькою діяльністю із фіксованим розміром сплати податку шляхом придбання патенту у проміжку часу з 01.01.1998 по 30.06.2000 у такі періоди: 01.08.1998 по 30.09.1998, 01.01.1999 по 31.01.1999, 01.07.1999 по 31.08.1999, з 21.12.1999 по 20.01.2000.

Отже зазначені періоди, в яких позивач займалась підприємницькою діяльністю із фіксованим розміром сплати податку шляхом придбання патенту, є підтвердженими, тому протиправно не зараховані відповідачем до страхового стажу позивачки.

Щодо періодів з 01.10.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 30.06.1999, з 01.09.1999 по 20.12.1999, з 21.01.2000 по 14.08.2000, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про не зарахування їх до страхового стажу позивачки з тих підстав, що позивачка у ці періоди перебувала на загальній системі оподаткування. Доказів сплати страхових внесків за вказані періоди перебування на загальній системі оподаткування відсутні. Вказане підтверджується довідкою-повідомленням Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №34564/6/04-36-24-08-19 від 24.06.2022, який не містить інформації про сплату страхових внесків, а також інформації щодо відсутності заборгованості.

Також з урахуванням вищевикладеного та доказів на підтвердження оплати страхових внесків є наявними підстави для зарахування до страхового стажу позивачки періодів: з 21.03.1995 по 30.06.1996, липень 1997 року, з 01.03.2001 по 31.01.2002, з 01.03.2002 по 31.05.2002, з 01.08.2002 по 30.09.2002, з 01.03.2003 по 31.03.2003, з 25.09.2003 по 31.12.2003, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.08.2022 №13 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга відповідача не містить суттєво інших обґрунтувань, ніж ті, які були зазначені у відзиві на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не містить.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 160/14996/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко