Справа № 420/18396/22
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

10 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі заяву про стягнення судових витрат з відповідача у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА500500/2022/200313/2 від 04.11.2022 року, визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА 500500/2022/001122 від 04.11.2022 року.

02.02.2023 року позивачем подано заяву про компенсацію судових витрат.

В обґрунтування вищенаведеної заяви позивачем зазначено, що ухвалою суду від 26.12.2022 року позов було залишено без руху та зазначено на необхідність надання нотаріально засвідченого перекладу на українську мову документів, доданих до позову, які складені іноземною мовою.

Позивачем зазначено, що переклад здійснено ТОВ «Максворд» з яким позивачем було укладено договір про надання послуг письмового перекладу №60/271 від 19.05.2021 року та відповідно до рахунку-фактури №60/4-П від 09.01.2023 року вартість таких послуг становить 6945,00 грн., позивачем сплачено вартість послуг з перекладу у розмірі 6945,00 грн.

За таких підстав позивач просив суд компенсувати понесені позивачем судові витрати на підготовку нотаріально завіреного перекладу на українську мову документів, доданих до позову та складених іноземною мовою, шляхом їх стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Рішенням суду від 03.04.2023 року позов задоволено.

17.04.2023 року за вх.№10872/23 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат з відповідача.

В обґрунтування вищенаведеної заяви, представником позивача зазначено, ним подано заяву про компенсацію судових витрат проте така не була вирішена.

З огляду на зазначене позивач просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати, що понесені позивачем у зв`язку з підготовкою нотаріально завіреного перекладу на українську мову документів, в сумі 6945,00 грн.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 3 ст. 252 КАС України).

Суд зазначає, що справа №420/18396/22 розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З огляду на зазначене судом вирішено розглядати заяву в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву ТОВ «Дунайська Імпортна Компанія» про стягнення судових витрат з відповідача, суд зважає на таке.

Так, ч.1 ст.252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 252 КАС України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

За змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 3 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до ч.5 ст.137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом приписів ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд встановлює розмір витрат на залучення перекладача на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Витрати на залучення перекладача мають бути документально підтверджені та доведені договором, рахунками, платіжним документом про оплату таких послуг тощо.

Як вбачається з матеріалів справи 19.05.2021 року позивачем (як Замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Максворд» (як Виконавцем) укладено договір про надання послуг письмового перекладу №60/271 від 19.05.2021 року, тоді як з позовом позивач звернувся 19.12.2022 року.

Згідно вказаного вище договору Виконавець зокрема зобов`язується виконувати письмові переклади матеріалів, що надаються Замовником, протягом строку дії цього Договору у визначені замовленням терміни.

Також в матеріалах справи наявні такі докази як рахунок-фактура №60/4-П від 09.01.2023 року по Договору №60/271 від 19.05.2021 року та Акт №60/4-П надання послуг від 09.01.2023 року.

Аналізуючи все вищенаведене суд вказує на те, що з наданих доказів на обґрунтування судових витрат позивача, неможливо встановити, що здійснений позивачем переклад стосується саме справи №420/18396/22 та вартість такого перекладу є саме сума у розмірі 6945,00 грн.

Так суд акцентує увагу на тому, що Договір про надання послуг письмового перекладу №60/271 від 19.05.2021 року носить більш загальний характер та не містить конкретики щодо здійснення перекладу для розгляду справи №420/18396/22.

Всі інші надані позивачем докази також жодним чином не вказують на те, що документи щодо яких вчинено переклад стосуються справи №420/18396/22.

Водночас суд враховує те, що згідно п.4.1 Договору №60/271 від 19.05.2021 року зазначено, що послуги письмового перекладу Виконавець надає на підставі письмових замовлень Замовника, проте позивачем такого замовлення з якого суд міг би встановити, що замовлялось до перекладу (назви документів) до суду також не надавалось.

За таких обставин, з огляду на не доведеність позивачем фактичного розміру понесених витрат на залучення перекладача та здійснення ним перекладу суд дійшов до висновку щодо відмови у задоволенні заяви позивача про компенсацію судових витрат.

Керуючись ст.252 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» (, адресам місцезнаходження: 68094, Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1).

Відповідач - Одеська митниця (вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, м. Одеса, 65078, )

Суддя Іванов Е.А.