Справа № 400/4162/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 р. Справа № 400/4162/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Малих О.В. розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Приватного акціонерного товариства «Березанський», вул. Шкільна, 35, с. Лимани, Березанський район, Миколаївська область, 57464,
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.05.2021 року № 01,
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Березанський» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 01 від 28.05.2021 року, яким до ПрАТ «Березанський» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 6159206,40 грн. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства в сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Ухвалою від 11.06.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що висновки відповідача про встановлення порушення щодо здійснення ним виробництва алкогольних напоїв без наявності ліцензії є безпідставними, оскільки виробництво виноматеріалів здійснювалось позивачем на підставі відповідної ліцензії, а виробництво в період з 06.10.2020 по 17.10.2020 (період між закінченням дії ліцензії та початком дії нової ліцензії) полягало лише в частині однієї із стадій технологічного процесу (декантування виноматеріалів з осаду), тобто фактично було продовженням технологічного процесу, розпочатого за наявності відповідної ліцензії та закінчено за наявності ліцензії, отриманої 21.10.2021 року. Відтак, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що за результатами перевірки позивача, встановлено порушення ним вимог ч. 8 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 481), а саме виробництво алкогольних напоїв без наявності діючої ліцензії на такий вид діяльності. Також, відповідач зазначив, що є безпідставними обґрунтування позивача щодо здійснення ним в перевіряємий період однієї зі стадій технологочного процесу декантування, що на думку позивача, виключає здійснення ним саме виробництво без ліцензії алкогольної продукції, адже розпочато та закінчено весь процес у період дії ліцензій. Але, в результаті саме декантації позивачем вироблено 40099 дал алкогольних напоїв у період з 06.10.2019 року по 17.10.2019 року, тобто в період без наявності діючої ліцензії.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що повний технологічний цикл виробництва сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій (власних або залучених на договірних засадах у випадках, передбачених цим Законом), акредитованих відповідно до законодавства (абз. 20 ст. 1 Закону № 481), а з матеріалів справи вбачається, що він здійснюючи декантацію виноматеріалів продовжував розпочатий за наявності відповідної ліцензії технологічний процес, а не здійснював виробництво виноматеріалів без наявності ліцензії. Також, помилковим є твердження відповідача, що здійснене у жовтні 2019 року декантування виноматеріалу було завершальною стадією готової продукції, адже у період з 23.09.2019 року по 21.10.2019 року відбулась тільки одна зі стадій безперервного процесу виробництва виноматеріалів, на баланс виноматеріали були прийняті лише 31.10.2019, а жодних продажів у даний період не було. На підтвердження своєї позиції позивач вказав постанову Вищого господарського суду від 23.03.2005 року у справі № 11/14.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що відповідальність згідно Закону № 481, до якої притягнуто позивача, виникає у разі виробництва алкогольної продукції без наявності ліцензії незалежно від відсутності продажу готової продукції. Також, під поняттям «виробництво» розуміється технологічний цикл виробництва, тобто діяльність, яка включає в себе всі стадії, а не окремі стадії цього циклу. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач не здійснив навіть всі необхідні дії для отримання вчасно нової ліцензії, а тому посилання на постанову Вищого господарського суду від 23.03.2005 року у справі № 11/14 є безпідставними.

Ухвалою від 10.04.2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

У період з 24.03.2021 року по 20.04.2021 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ «Березанський» з питання дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.05.2017 року по 31.01.2021 року, за результатами якої складено акт перевірки № 3239/14-29-07-01/00414018 від 27.04.2021 року.

За висновками акту перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем вимог ч. 8 ст. 2 Закону № 481, а саме: виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форм власності за наявності відповідної ліцензії.

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 01 від 28.05.2021 року, яким до ПрАТ «Березанський» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 6159206,40 грн за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства в сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі Закон № 481), який, в свою чергу, визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 481, виробництво спирту етилового (у тому числі як лікарського засобу), спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, зернового дистиляту, біоетанолу здійснюється суб`єктами господарювання незалежно від форми власності, які мають відповідну ліцензію.

Відповідно до ч. 8 ст. 2 Закону № 481, виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форм власності за наявності відповідної ліцензії.

Статтею 1 Закону № 481 визначено основні поняття, зокрема:

Алкогольні напої продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

Спирт плодовий спирт, отриманий шляхом переробки плодів та ягід, соків плодово-ягідних зброджених за спеціальною технологією для виробництва алкогольних напоїв, у тому числі за коньячною технологією;

Сировина предмети праці та природні компоненти, які підлягають подальшій переробці;

Повний технологічний цикл виробництва сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій (власних або залучених на договірних засадах у випадках, передбачених цим Законом), акредитованих відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 17 Закону № 481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, біоетанолу, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії 200 відсотків вартості виробленої продукції (за оптово-відпускними цінами), але не менше 85000 гривень.

Таким чином, до суб`єкта господарювання застосовують штраф за виробництво алкогольних напоїв без ліцензії.

Відтак, необхідною умовою для застосування штрафу за виробництво алкогольних напоїв без ліцензії є саме його виробництво.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачу була видана ліцензія на виробництво алкогольних напоїв реєстраційний № 60, термін її дії з 23.09.2014 року по 23.09.2019 року та ліцензія на виробництво алкогольних напоїв реєстраційний № 00058, термін її дії з 21.10.2019 року по 21.10.2024 року.

Таким чином, у період з 24.09.2019 року по 20.10.2019 року у позивача була відсутня ліцензія на виробництво алкогольних напоїв.

Відповідачем за результатами перевірки встановлено факт виробництва позивачем алкогольних напоїв без ліцензії у період з 06.10.2019 року по 17.10.2019 року, що підтверджується актом перевірки, звітом ПрАТ «Березанський» про обсяги виробництва та реалцізації алкогольних напоїв за жовтень 2019 (форма № 2-РС); лабороторними дослідженями, відображеними в Журналі ТХМК № 4 «Хімічний контроль», відповідно до якого зазначено, що у період з 06.10.2019 року по 17.10.2019 року в результаті саме декантації (віджимання рідких осадів) вироблено 40099 дал алкогольних напоїв (виноматеріалів), які повністю за технохімічними та мікробіологічними показниками відповідають показникам готової продукції; даними актів № 1, 2, 3 про декантацію винаматеріалів з осадів (форма № П-6) за жовтень 2019 року, згідно яких в період з 06.10.2019 року по 17.10.2019 року вироблено 40099 дал продукції (виноматеріалу шампанського білого, сортового, столового білого).

Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив, зазначає, що в період з 06.10.2020 по 17.10.2020 року (період між закінченням дії ліцензії та початком дії нової ліцензії) полягало лише в частині однієї із стадій технологічного процесу (декантування виноматеріалів з осаду), тобто фактично було продовженням технологічного процесу, розпочатого за наявності відповідної ліцензії та закінчено за наявності ліцензії, отриманої 21.10.2021 року. Тому, відповідач дійшов помилкових висновків щодо вироблення позивачем алкогольних напоїв в період відсутності відповідної ліцензії.

Тобто, з огляду на зазначене вище позивачем, на його думку у спірний період відбулась лише одна стадія з всього технологічного процесу декантування, а весь процес розпочався і закінчився в період дії ліцензії. Позивач наполягає, що «виробництво» включає в себе всі стадії технологічного процесу, а оскільки в спірний період відбувався процес декантування, то у діях позивача відсутні ознаки порушення ним Закону № 481.

Однак, суд не може погодитись з позицією позивача, з огляду на те, що вимоги Закону № 481 передбачають наявність ліцензії під час виробництва алкогольних напоїв і санкція статті 17 Закону № 481 передбачає відповідальність за виробництво алкогольних напоїв, що і було встановлено відповідачем під час проведення перевірки.

Також, аналізуючи поняття, визначене у статті 1 Закону № 481, на яке посилається позивач, «повний технологічний цикл виробництва сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій (власних або залучених на договірних засадах у випадках, передбачених цим Законом), акредитованих відповідно до законодавства», то суд дійшов висновку, що на час перевірки у позивача були наявні всі складові даного поняття, що підтверджено і самим позивачем у позовній заяві і матеріалами справи. Так, позивач має свої власні виноградні насадження, що надходять на переробку; наявність приміщення та необхідного обладнення для повного технологічного циклу виробництва; наявність атестату виробництва, виданого ДП «Миколаївський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації». Також, відповідачем встановлено, а позивачем підтверджено, що під час перевірки відбувався один із технологічних процесів виробництва алкогольних напоїв (один із завершальних етапів) декантація (розділ 3 «Технологічний процес виробництва»). Щодо посилання позивача на необхідність наявності всіх стадій процесу для поняття «виробництво», то суд вважає таке посилання помилковим, адже досліджуваний судом термін «технологічний цикл виробництва» не містить розподілу на стадії процесу, а містить «відповідних технологічних процесів», тобто суд доходить висновку, що достатньо будь якої стадії з технологічного процесу для виготовлення алкогольних напоїв.

А також, суд відхиляє посилання позивача на постанову Вищого господарського суду від 23.03.2005 року у справі № 11/14, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, зазначена позивачем постанова ухвалена судом на підставі законодавства, що було чинним на час виникнення тих спірних правовідносин 2005 рік, і низка норм Законів на даний час зазнала змін чи взагалі втратила чинність. Наприклад, визначення терміну «виробництва» у Законі України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» (втрата чинності Закону 28.06.2015 року), який був покладений в основу зазначеної постанови і визначав, що виробництво діяльність, пов`язана з випуском продукції, яка включає всі стадії технологічного процесу, а також реалізацію продукції власного виробництва. Тоді як, станом на час виникнення спірних правовідносин цей Закону втратив чинність, а дія Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222, що став підставою для втрати чинності попереднього та чинний на теперішній час не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (ч. 2 ст. 2) та не містить взагалі поняття «виробництво». Не містить цього поняття і Закон № 481.

Крім того, судом враховано, що до закінчення ліцензії, з урахуванням намірів позивача продовжувати свою господарську діяльність з виготовлення алкогольних напоїв та неможливості припинення вже розпочатого процесу виготовлення алкогольної продукції, мав звернутись із заявою про отримання відповідної ліцензії до органу ліцензування (територіального органу ДПС України), враховуючи що ліцензія або рішення про відмову у її видачі видається заявнику органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України, не пізніше 30 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. Тоді як, позивач звернувся із відповідною заявою для отримання ліцензії лише 03.10.2019 року, тобто через 11 днів після закінчення терміну попередньої ліцензії. Будь-яких доказів та пояснень щодо неможливості звернення із заявою про отримання ліцензії раніше, позивачем не надано.

Таким чином, у даному випадку, мало місце зволікання з боку позивача щодо реалізації обов`язку звернення до відповідного органу за отриманням ліцензії та, як наслідок, порушення норм законодавства щодо здійснення виготовлення алкогольних напоїв без ліцензії.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач надав суду докази на спростування доводів позивача та довів в ході розгляду справи правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Березанський» (вул. Шкільна, 35, с. Лимани, Березанський район, Миколаївська область, 57464, ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.05.2021 року № 01, яким до ПрАТ «Березанський» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 6159206,40 грн. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства в сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.04.2023 року.

Суддя О.В. Малих