Справа № 546/504/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 р.Справа № 546/504/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 06.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Романенко О.О., вул. Леніна, 24, с. Решетилівка, Решетилівський, Полтавська, 38400, повний текст складено 06.09.22 по справі №546/504/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (далі - ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області від 07.07.2020 №24 про накладення штрафу у розмірі 2550,00 грн;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього.

Рішенням Решетилівський районний суд Полтавської області від 06.09.2022 задоволено позов у повному обсязі.

Визнано протиправною постанову про накладення штрафу №24 від 07.07.2022, винесену начальником ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області Аранчій Я.С., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550,00 грн.

Скасовано постанову про накладення штрафу №24 від 07.07.2022, винесену начальником ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області Аранчій Я.С., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 165-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч. 1ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначив, що рішенням Решетилівський районного суду Полтавської області від 06.09.2022 по даній справі є таким, що винесено при недотриманні норм процесуального права. Судом не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки суду не відповідають обставинам справи, та не підтверджені доказами.

Апелянт зазначив, що станом на 07.09.2022 ні засобами поштового зв`язку, ні через підсистему «Електронний суд» до ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області не надходила позовна заява та додатки до неї.

08.09.2022 на електронну пошту надійшов документ рішення Решетилівський районний суд Полтавської області по справі 546/504/22. Та в цей же день надійшов супровідний лист з рішенням.

В ухвалі суду першої інстанції від 29.08.2022 по даній справі суд роз`яснив відповідачу право щодо подачі відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України.

30.08.2022 о 18 год. 05 хв. на електронну пошту відповідача надійшла ухвала про відкриття провадження та прийняття справи до розгляду без файлів матеріалів позовної заяви.

31.08.2022 через підсистему «Електронний суд» відповідачу стає відомо, що по даній справі №546/504/22 установа ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області є відповідачем. Тобто до 11:00 06.09.2022 відповідач мав би подати відзив на позов та всі письмові та електронні докази. Даний термін складає 6 календарних днів, де з них 4 робочі дні. На думку апелянта даний строк суперечить вимогам ч. 5 ст. 162 КАС України.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції визначено, що розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін із особливостями, встановленими ст. 286 КАС України. В порушення п. 7 ч. 3 ст. 257 КАС України суд першої інстанції при прийнятті вище зазначеного судового рішення не врахував думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції постановлені в ухвалі 29.08.2022 істотними порушеннями норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило відповідачу реалізувати надані йому процесуальні права та виконати обов`язки.

На думку апелянта Решетилівський районний суд Полтавської області при ухваленні рішення по справі №546/504/22 06.09.2022, не міг достеменно та об`єктивно дослідити матеріали справи та дійти відповідного висновку на підставі зібраних доказів, які б дозволяли встановити та оцінити обставини справи, які є предметом судового розгляду по даній справі.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорено сторонами.

Відповідно до протоколу №14 за ч.1 ст.165-2 КУпАП від 23.05.2022 складеного головним спеціалістом відділу контролю за регульованими цінами ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області Зіїкою Ю.С. та головним спеціалістом відділу контролю за регульованими цінами Управління захисту споживачів та контролю за регульованими цінами ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області Валявською Ю.Г., регіональний менеджер ХРД ТОВ «Вест Петрол Маркет» ОСОБА_1 допустив порушення законодавства про ціни і ціноутворення, а саме на АЗС ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», що розташовані у Полтавській області здійснювалася реалізація дизельного пального за роздрібними цінами підвищеними (збільшеними) на 5 і більше відсотків, порівняно з роздрібною ціною на дату набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №341 зі змінами, без процедури декларування зміни ціни.

Необґрунтовано одержана виручка, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236) складає 878,99 грн.

Необґрунтовано одержана виручка, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236) складає 655904,89 грн.

Загальна сума необґрунтованої виручки складає 656783,88 гривень.

23.05.2022 на підставі протоколу №14 за ч.1 ст.165-2 КУпАП начальником ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області Аранчій Я.С. винесено постанову про накладення штрафу №24 від 07.07.2022, якою регіонального менеджера ХРД ТОВ «Вест Петрол Маркет» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного «правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 165-2 КУпАП України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 165-4 КУпАП відповідно до фабули викладеної у постанові по накладення штрафу №24 від 07.07.2022. Відповідачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-2 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Частиною 1 ст. 165-2 КУпАП передбачено відповідальність за порушення порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів, а також знижок, націнок, доплат до них.

Диспозиції норм ч. 1 ст.165-2 КУпАП за своєю правовою природою є бланкетною нормою права, яка відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно - правових актів, які конкретизовано визначають вимоги та регламентують порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів.

Законом України "Про ціни і ціноутворення" від 21 червня 2012 року №5007-VІ (далі Закон №5007-VІ) визначено основні засади цінової політики і врегульовано відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Відповідно до ст. 13 Закону №5007-VІ державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом:

1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розмір у постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №5007-VІ органами державного контролю та спостереження у сфері ціноутворення є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто саме орган чи посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати, зокрема чи вчинене це правопорушення цієї особою, тобто чи є особа суб`єктом такого правопорушення.

Пунктом 41-4 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено граничний рівень торгівельних надбавок з урахуванням податку на додану вартість, що нараховуються до середньої вартості 1 дизельного палива та бензину автомобільного (7 грн та 6,5 грн відповідно). Середня вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm та бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm визначається Міністерством економіки на підставі розрахунків акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", проведених з урахуванням відповідних даних міжнародного інформаційного агентства Platts CIF NWE за попередні 10 днів, розрахункових коефіцієнтів 0,825 та 0,745 кілограма на літр відповідно, витрат на зовнішнє логістичне забезпечення у сумі 50 доларів США/тонну та інших витрат, передбачених зовнішньоекономічним договором (контрактом) у сумі 150 доларів США/тонну, сум митних платежів (акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) та щоденного офіційного курсу іноземної валюти, встановленого Національним банком у відповідному періоді. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подає щомісяця до 1, 11 і 21 числа Міністерству економіки зазначені розрахунки."

Відповідно до копії наказу директора ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» №16607-К від 31.12.2020 ОСОБА_1 прийнятий на посаду регіонального менеджера у структурний підрозділ «Регіональній менеджери у Харківській, Полтавській, Черкаській та Кіровоградській областях» з 01.01.2021.

Відповідно до п. 3.2 та 3.10 копії посадової інструкції регіонального менеджера у Харківській, Полтавській, Черкаській та Кіровоградській областях Харківської регіональної Дирекції з управління мережами АЗС, регіональний менеджер має право, зокрема, в межах своєї компетенції приймати рішення, підписувати та візувати документи. Давати завдання і розпорядження начальникам АЗС і здійснювати контроль їх виконання.

Як вбачається із зазначеної посадової інструкції, регіональний менеджер наділений організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями, тому є посадовою особою. Однак у нього відсутні будь-які обов`язки щодо формування, встановлення та застосування цін і тарифів на пальне.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 165-4 КУпАП, відповідно до фабули, викладеної у постанові про накладення штрафу №24 від 07.07.2022.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Враховуючи вказані правові норми, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції, що відповідачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-2 КУпАП.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції помилково скасовано оскаржувану постанову, у зв`язку з не наданням відповідачем доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки судом першої інстанції відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 286 КАС України, однак не надано ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області строк для подання заперечень, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 2 статті 175 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч. 6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 4 ст. 308 КАС України).

Згідно із п. 5.8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 29.08.2022 відкрито провадження у справі №546/504/22, справу призначено до розгляду та відповідачеві надано строк для подання до суду відзиву на позов та доказів, у разі заперечення позовних вимог до початку розгляду справи, тобто до 06.09.2022. Одночасно судом першої інстанції зазначено про обов`язок доказування відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України.

Згідно листа Решетилівського районного суду Полтавської області про направлення вказаної ухвали, судової повістки про виклик до суду та позовної заяви з додатками доставлено на офіційну електронну адресу відповідача, що не заперечується самим відповідачем. Проте, відзиву на позовну заяву та доказів у справі до суду першої інстанції відповідачем не надано.

Посилання апелянта на те, що на електронну адресу відповідача надійшли документи, однак без файлів матеріалів позовної заяви, крім цього, сам апелянт зазначив, що 31.08.2022 через підсистему «Електронний суд» йому стало відомо, що по даній справі ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області є відповідачем, колегія суддів зазначає, що вказане свідчить про обізнаність відповідача про обставини справи, що не позбавляло його можливості звернутися до суду першої інстанції та отримати позовну заяву з додатками, тобто належним чином, добросовісно скористатися своїми правами передбаченими ст. 44 КАС України та виконати обов`язки.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції на підставі зібраних документів не міг встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ні до суду першої інстанції, ні до апеляційної скарги не додані докази вчинення позивачем правопорушення передбачено ч. 1 ст. 165-2 КУпАП.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2022 року по справі №546/504/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 10.04.2023