Справа № 320/4077/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2023 року Справа №320/4077/23
Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категорія громадян про визнання протоколу протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям осіб (далі відповідач, комісія), у якому просить суд:

- визнати протокол Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян №51-22 від 30.11.2022, яким залишено попереднє рішення комісії №37-21 від 13.12.2021 без змін, про не підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадянину ОСОБА_1 - протиправним та скасувати;

- зобов`язати Комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нове посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 відповідно до зразків постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує про документальне підтвердження його перебування на військовій службі у 1986 році та, зокрема, в період з 25 травня 1985 року по 30 травня 1986 року в складі військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Приймаючи участь у ліквідації наслідків аварії позивач отримав інвалідність ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК та іншими документами. Згідно рішення комісії №37-21 від 13.12.2021 ОСОБА_1 не було підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та вилучено відповідне посвідчення, у зв`язку з чим, позивач 12.10.2022 звернувся до відповідача із заявою скасувати протокол комісії № 37-21 в частині щодо не підтвердження позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, до якої додав усі необхідні документи, але рішенням №51022 від 30.11.2022 йому було відмовлено. З таким рішенням позивач не погоджується, вважаючи його протиправним та просить суд скасувати останній із видачею йому відповідного посвідчення.

27.02.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у поряду письмового провадження без виклику сторін.

14.03.2023 до суду надійшов відзив від відповідача по справі, в якому зазначено про те, що за наданими документами ОСОБА_1 не підтверджується його участь у період з 25 травня 1985 року по 30 травня 1986 року в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_3 (зона АДРЕСА_1 ). Перевіряючи довідку військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) від 14.09.1994 №232, яка перейменована у 1993 році з 18708 та на підставі якої в 1994 році було видано посвідчення позивачу, встановлено різні накази командирів військової частини НОМЕР_5 від 25.05.1986 №117 та №126. За архівними даними встановлено, що окремі військовослужбовці відряджались до Чорнобиля для ліквідації наслідків аварії та місцем дислокації військової частини НОМЕР_3 було АДРЕСА_2 . Також, за архівними даними, особовий склад військової частини НОМЕР_5 не приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за Директивою Генерального Штабу перелік військових частин, які приймали участь в ліквідації наслідків аварії також не можливо встановити, участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії у складі військової частини НОМЕР_2 , яка саме дислокувалась в АДРЕСА_2 не підтверджена документально, в наказах командира останньої військової частини та в інших документах, позивач в зоні ліквідації наслідків аварії не відображений.

Відповідач вважає, що позивач фактично був відкомандирований в м. Васильків Київської області, ліквідації наслідків аварії в зоні ЧАЕС позивач участі не приймав, документально вказані обставини ним не підтверджені, позовні вимоги задоволенню не підлягають, просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Фурси, Білоцерківського району, Київської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Київською обласним воєнкомом 12.02.2003 видано посвідчення ОСОБА_1 інваліду ІІ групи із відповідними правом та пільгами для ветеранів війни інвалідів війни, Серії НОМЕР_6 .

Київською обласною державною адміністрацією 04.03.2003 ОСОБА_1 було видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорія 1, Серії НОМЕР_7 із вкладкою №195168 категорії 1 серії НОМЕР_7 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №1. На вказаному посвідченні наявний відбиток штемпеля «перереєстровано».

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян №37-21 від 13.12.2021 ОСОБА_1 не підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі додаткових документів.

В даному витягу з протоколу комісії вбачається, що за архівними довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 31.07.2020 №№ 179/1/9649 та 179/1/9650, відкомандирування ОСОБА_1 в зони ЧАЕС не відображені, відповідно не підтверджено статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорія 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Категорії 2 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорія 1, визнано такими, що видані не обґрунтовано та такі підлягають вилученню.

ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою та документами, доданими до неї щодо скасування вказаного протоколу комісії № 37-21 від 13.12.2021 та видати йому посвідчення Категорії 2 та 1.

Відповідно, згідно витягу з протоколу засідання комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян №51-22 від 30.11.2022 вбачається, що оскільки, наданими додатковими документами (довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 23.09.2022 № 179/1/5396, ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.09.2022 №2/3/1/2929 та довідка в/ч НОМЕР_3 (1994 року) не підтверджено виконання робіт (службових обов`язків) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, відсутні підстави для заміни попереднього рішення комісії, оформленого протоколом №37-21 від 13.12.2021 щодо ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із останнім протоколом, прийнятим рішенням комісії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно, позивач вважає, що видане раніше йому посвідчення учасника ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС підтверджувалось відповідними документами, довідками, наказами командирів, за наслідками приймання участі у ліквідації наслідків аварії отримав інвалідність ІІ групи, статус інваліда війни, у зв`язку з чим рішення комісії порушує його права на гарантоване законодавством право отримання відповідного статусу, прав та пільг особи, яка брала участь у 1986 році у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС.

В свою чергу, відповідач вважає, що за довідками, наказами командирів та архівними документами вбачається відкомандирування позивача до м. Васильків у спірному періоді, перебування його в зоні ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС не підтверджено, тому посвідчення попередньо видане у 1994 році вилучено та відмовлено у підтверджені статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Таким чином, предметом спору є рішення комісії, оформлене протоколом №51-22 від 30.11.2022 в частині щодо відсутності підстав для заміни попереднього рішення комісії за протоколом № 37-21 від 13.12.2021, яким визнано посвідчення ОСОБА_1 . Категорії 1 та 2 такими, що видані необґрунтовано, з підстав відсутності документального підтвердження перебування позивача у зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 25.05.1986 по 30.05.1986, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним встановити законність чи протиправність прийнятого комісією рішення, відповідності рішення вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, наявність чи відсутність документального підтвердження у ОСОБА_1 права на підтвердження отриманого статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Категорії 2 та особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорія 1, з дотриманням судом принципів адміністративного судочинства, визначених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 1, ч. 3 ст. 3 КАС України).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовано Законом України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796).

Згідно зі ст. 10 Закону № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 14 Закону № 796 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 01.07.1986 - незалежно від кількості робочих днів.

Статтею 15 Закону № 796 передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 65 Закону № 796 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Порядок № 551).

Порядок №551 визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно з п. 2 Порядку № 551, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), іншими актами законодавства.

За п. 3 Порядку №551 особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (категорія 1) серії Б синього кольору.

Особам з інвалідністю видаються посвідчення категорії 1 із зазначенням групи інвалідності та строку, на який установлено інвалідність.

У разі установлення групи інвалідності довічно на правій внутрішній стороні посвідчення робиться запис «Безстроково».

Пунктом 4 Порядку №551 визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 2) серії А синього кольору.

Пунктом 11 Порядку № 551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Вказаним пунктом визначено перелік документів, за наявності одного з яких особам видаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких, зокрема, документів:

довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження;

особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

Суд зазначає, редакція п. 11 Порядку №551 на момент видачі посвідчення позивачу, у 2003 році, передбачала, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів, зокрема довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.

Пунктом 1 статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ встановлено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, призначається категорія 1.

Отже, перелік документів, на підставі яких може бути встановлений статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є вичерпним.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою командира військової частини НОМЕР_5 від 15 травня 1989 року №117, прапорщик ОСОБА_1 , у складі військової частини НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (зона 30 км.) в період з 25 травня 1986 року по 30 травня 1986 рік приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також, вказаною довідкою, визначено пільгові умови один місяць за три місяці зарахування періоду служби до пенсії (за Директивою заступника Міністра оборони СРСР №665-195). Довідка видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 25.05.1986.

Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_4 від 14.09.1994 року №232 (м. Васильків) вбачається, що прапорщик ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_3 (зона АДРЕСА_1 ) в період з 25 травня 1986 року по 30 травня 1986 рік приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також, вказаною довідкою, визначено пільгові умови один місяць за три місяці зарахування періоду служби до пенсії (за Директивою заступника Міністра оборони СРСР №665-195). Довідка видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_5 №117 від 25.05.1986.

В довідці №211 від 05.09.1994 за підписом командира полковника військової частини НОМЕР_2 вбачається інформація, що ст. прапорщик ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_2 (зона АДРЕСА_1 ) в період з 25 травня 1986 року по 30 травня 1986 рік приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Довідка видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_5 №117 від 25.05.1986.

В довідці №87 від вересня 1994 року полковника військової частини НОМЕР_3 також вказано про обставини приймання прапорщиком ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_3 (зона 30 км.) в період з 25 травня 1986 року по 30 травня 1986 рік приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначено пільгові умови один місяць за три місяці зарахування періоду служби до пенсії (за Директивою заступника Міністра оборони СРСР №665-195). Вказана довідка видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_5 №126 від 25.05.1986.

До матеріалів справи також додано довідку начальника відділу кадрів стройової служби військової частини НОМЕР_4 №231 від 19.09.1994 ( АДРЕСА_2 ) видану з особистої справи, наказу командира військової частини НОМЕР_5 №117 про те, що ст. прапорщик ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_3 (зона 30 км.) в період з 25 травня 1986 року по 30 травня 1986 рік приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З копії військового квитка НОМЕР_8 вбачаються записи щодо несення військової служби у військовій частині НОМЕР_3 на посаді механіка, водія, рядового з 19.09.1975 по 19.05.1977 (звільнений у запас наказом №173); зарахування механіком з 04.07.1977 на службу до військової частини НОМЕР_9 наказом №128 по 30.01.1978 (наказ №25); з 04.07.1977 по 05.01.2003 відбував службу на посаді прапорщика у військовій частині НОМЕР_10 .

Таким чином, з вказаних документів, довідок та військового квитка, вбачається та підтверджено несення служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_3 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 та обставини перебування ст. прапорщик ОСОБА_1 у складі військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (зона 30 км.) та в період з 25 травня 1986 року по 30 травня 1986 рік такий, що приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а саме Випискою із акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 186646 від 18.02.2003, свідоцтва про хворобу №1339 від 19.11.2002, позивачеві встановлено 2 групу інвалідності, причиною якої стали захворювання, пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС довічно; посвідченням серії НОМЕР_6 позивач є інвалідом 2 групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Зазначені докази щодо підтвердження встановлення позивачу ІІ групи інвалідності пов`язаної з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідачем не спростовуються, суд вважає, що вказані обставини причинного зв`язку отримання інвалідності наслідок несенням служби в зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 підтверджено.

Суд зауважує, що станом на видачу Київською обласною державною адміністрацією спірних посвідчень ОСОБА_1 у 2003 році, редакція п. 11 Порядку №551 якого передбачала, зокрема, надання наказів командирів відповідних військових частин, не викликало у відповідача сумнівів у достатності та достовірності поданих позивачем документів.

Як наслідок, суд зазначає, що досліджені та вказані вище документи згідно пунктами 3, 10, 11 Порядку №551 є підставами для видачі посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Категорії 2, посвідчень особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Архівні довідки вказані відповідачем Міністерства оборони України Галузевий Державний архів від 31.07.2020 №179/1/9649, №179/1/9650, довідка ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.09.2022 №2/3/1/2929 та надана позивачем до справи також довідка Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України №179/1/5396 від 23.09.2022, суперечать одна одній за предметом спору в даній справі та не спростовують відкомандирування прапорщика ОСОБА_1 у складі саме військових частин НОМЕР_2 , 18708 (зона 30 км.) в період з 25 травня 1986 року по 30 травня 1986 рік як такого, що приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Те, що перевірені накази командира військових частин наразі не відображають відкомандирування позивача в зону ліквідації наслідків аварії, це не є підставою для не врахуванням наданих позивачем у 2003 році довідок до Київської обласної державної адміністрації, виданих за наказами командирів військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , останні містять підписи командирів та проставлені належні печатки, а також, суд вважає, що не підтверджена в них інформація за архівними матеріалами, не може слугувати підставою для перегляду раніше визначеного статусу особі та виданих посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відповідно потерпілого.

В той же час, комісія дійшла висновку про те, що не підтверджено факту несення служби позивачем у зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, своїм рішенням, що оформлене останнім протоколом від 30.11.2022 №51-22 визнала відсутніми підстави для заміни попереднього рішення комісії згідно протоколу №37-21 від 13.12.2021, відповідно посвідчення видані позивачу визнала видані безпідставно та такі, що підлягають вилученню.

Суд також зауважує, що визначене місце дислокації військової частини не є підтвердженням чи спростуванням обставин та факту відкомандирування військовослужбовця до відповідної зони для виконання покладеного на нього обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Невідповідність даних довідки фактичним обставинам та подіям не підтверджена відповідачем належними та допустимим доказами. Відповідач, в силу аб. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

На думку суду позивачем доведено належними та допустимими доказами факт його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у з 25 травня 1986 року по 30.05.1986 року та причинний зв`язок між несенням служби в зоні ліквідації та отримання ІІ групи інвалідності.

Суд акцентує увагу на тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова ВС України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи вищезазначене та встановлене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача, оформлене спірним протоколом №51-22 від 30.11.2022, а також протоколом №37-21 від 13.12.2021 є протиправними та такими що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та виходячи з меж заявлених позовних вимог, встановлених обставин у справі, системного аналізу положень законодавства України, а також доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню та задля належного захисту встановленого порушеного права позивача, суд вважає необхідним захистити право позивача на отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Категорії 2 та особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорія 1, дотримуючись судом під час вирішення даної справи принципів адміністративного судочинства, визначених процесуальним законодавством, а саме ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно, судом визначений спосіб захисту порушеного права позивача у вигляді скасування двох прийнятих рішень відповідача, оформлених протоколами №51-22 від 30.11.2022 та № 37-21 від 13.12.2021, враховуючи, що саме за останнім було визнано не підтвердження позивачем отриманого спірного статусу та вилучено посвідчення та зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 відповідних посвідчень Категорії 1 та 2, що суд вважає як заявленою похідною вимогою.

За наслідками вирішення спору, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо понесених судових витрат по справі її учасниками, оскільки такі не заявлені останніми.

Керуючись статтями 9, 14, 77-80, 243-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати протокол Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян №37-21 від 13.12.2021 в частині про не підтвердження статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадянину ОСОБА_1 , визнання посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, виданими необґрунтовано, посвідчення підлягають вилученню.

Визнати протиправним та скасувати протокол Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян №51-22 від 30.11.2022, в частині, за яким відсутні підстави для заміни попереднього рішення комісії, оформленого протоколом №37-21 від 13.12.2021 щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язати Комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нове посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Категорії 2 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорії 1 відповідно до зразків постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.