Справа № 380/11504/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11504/22 пров. № А/857/1009/23

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Желік О.М. у м. Львові) у справі № 380/11504/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, для осіб, які втратили працездатність під час її перерахунку з 01.08.2022;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.07.2022 перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, провести виплату з урахуванням виплачених сум та у подальшому здійснювати виплату пенсії у розмірі, встановленому після перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що ОСОБА_1 призначена пенсія на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 86 % суми грошового забезпечення. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області під час здійснення перерахунку пенсії обмежило розмір грошового забезпечення з 01.07.2022 максимальним розміром. Позивач вважає такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення, а тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років із застосуванням обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у призначеному розмірі без обмеження будь-яким граничним розміром починаючи з 01.08.2022, з врахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач є пенсіонером з 06.03.2003 по лінії Міністерства оборони України та перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Позивачу призначена та виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір пенсії позивача обчислено з розміру 86 % від відповідних сум грошового забезпечення.

На підставі рішення Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі № 160/8324/19, ІНФОРМАЦІЯ_1 виготовлено оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача від 23.07.2021 № С/2407 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 із зазначенням таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад 6340,00 грн, оклад за військовим званням « полковник» 1480,00 грн, надбавка за вислугу років 50 % 3910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 65,0 % - 7624,50 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15 % 951,00 грн, премія 35 % - 2219,00 грн.

Позивач 30.07.2021 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення позивача від 23.07.2021 № С/2407.

Листом Головного управління ПФУ у Львівській області від 27.08.2021 за № 11766-10916/Ш-52/8-1300/21 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до оновленої довідки від 23.07.2021 № С/2407 відсутні.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом з метою захисту свого порушеного права.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 380/14533/21, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, що враховується для перерахунку пенсій за формою згідно з додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (в редакції до внесення до неї змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб») із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) і премії для здійснення з 01.04.2019 перерахунку довічної пенсії позивача за вислугу років; зобов`язано Головне управління ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.07.2021 № С/2407 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Головним управлінням ПФУ у Львівській області на виконання рішення суду від 15.11.2021 у справі № 380/14533/21 здійснено з 01.04.2019 перерахунок пенсії позивача згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, що підтверджується перерахунком за пенсійною справою № ХВ55308 позивача.

Позивачем встановлено, що при проведенні такого перерахунку Головним управлінням ПФУ у Львівській області зменшено основний розмір його пенсії до 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмежено максимальним розміром.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ у Львівській області при перерахунку пенсії на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 380/14533/21 щодо повторного зменшення відсоткового значення основного розміру пенсії з 86 % на 70 %, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 у справі №380/6101/22, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління ПФУ у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку його пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 № С/2407 від 23.07.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 ОСОБА_1 з 86 % до 70 % сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №С/2407 від 23.07.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 ОСОБА_1 з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, премія), виходячи з розміру 86 % грошового забезпечення, та з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 у справі № 380/6101/22, Головним управлінням ПФУ у Львівській області перераховано пенсію позивача відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №С/2407 від 23.07.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 ОСОБА_1 . Під час перерахунку пенсії з 01.08.2022 відповідачем обмежено розмір пенсійної виплати максимальним розміром.

Позивач вважаючи дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії під час перерахунку пенсії протиправним та такими, що порушують його конституційні права, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спір у цій справі стосується правомірності обмеження пенсії позивача за вислугу років з 01.08.2022 максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з положеннями ст. 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 91 Закону України Про Конституційний Суд України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-рп/2016 - 20.12.2016.

Згідно зі ст. 1-1 Закону № 2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з цим, ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Однак, колегія суддів зауважує, що ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №1774-VIII від 06.12.2016 з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб «відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 16.10.2018 (справа №522/16882/17).

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) до ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 03.08.2018 (справа № 127/4267/17), від 06.11.2018 (справа № 522/3093/17), від 31.01.2019 (справа № 638/6363/17), від 12.03.2019 (справа № 522/3049/17), які підлягають врахуванню судом у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поряд з цим, варто зазначити що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У названих рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Таким чином, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 № 7-рп/2016 обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є протиправним, а тому відповідач має здійснити виплату пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на положення ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011, оскільки саме на підставі вказаного Закону були внесені зміни до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення максимального розміру пенсії, положення якого й визнано неконституційними.

Отже, відповідач, обмеживши розмір пенсії позивача максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, діяв не на підставі Конституції та Законів України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у справі № 380/11504/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
І. М. Обрізко