Справа № 296/6627/22
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/6627/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова Т.А.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

11 квітня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №613270 від 31.08.2022.

Позов обґрунтовано тим, що постанову про накладення адміністративного стягнення позивач вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відповідачем не надано доказів, які б свідчили про керування позивачем транспортним засобом, керування транспортним засобом без шолому та про те, що поліцейським було пред`явлено вимогу надати посвідчення водія, реєстраційні документи та поліс страхування, тобто того, що позивачем були порушені вимоги ПДР України. У постанові не вказано, яким транспортним засобом керував позивач та яку категорію на право керування транспортним засобом він повинен був мати.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.02.2023 позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними у справі доказами, постановою поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Ярошинського А.В. серії ДП18 №613270 від 31.08.2022, із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5,6 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.

За змістом оскаржуваної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом "Honda Dio", 17.08.2022 о 02:30 год, у м. Житомирі, по вул. М. Грушевського, 37, керував транспортним засобом без мотошолому, не зареєстрований транспортний засіб, також відсутній поліс страхування та відповідна категорія посвідчення водія, чим порушив п. 2.1.а, 2.1.ґ, 2.3.г та 30.1 ПДР України (а.с. 8).

Не погодившись із постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, відзив на позов, а також жодних доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень та обґрунтованості постанови про накладення адміністративного стягнення, до суду не надав. При цьому, у позовній заяві позивач факт вчинення адміністративних правопорушень заперечує, відтак наявні підстави для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам, погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ч.5 ст.121 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 6 статті 121 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ч.1 ст.126КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч.2 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами п.2.1.а, 2.1.ґ Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п.2.3.г Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Пунктом п. 30.1 Правил дорожнього руху визначено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Аналіз вищевказаних вимог дає підстави для висновку, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги стосовно правомірності винесення оскаржуваної постанови накладення адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не було додано жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.5, 6 ст.121, ч.1, 2 ст.126 КУпАП, що і слугувало підставою для висновку суду першої інстанції про недоведеність наявності події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Натомість, до апеляційної скарги скарги Департамент патрульної поліції додає диск з відеофіксацією події, яка на його переконання підтверджує вчинення позивачем наведеного адміністративного правопорушення, а також довідку про наявність посвідчення водія позивача.

Так, апелянт посилається на те, що вказані докази не були долучені до суду першої інстанції і відповідачем не було підготовлено відзив на апеляційну скаргу, оскільки суд першої інстанції не надіслав копію позовної заяви з додатками для її опрацювання.

Відповідно до ч.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що апелянт визнає ту обставину, що він був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, а відтак мав реальну можливість подати усі наявні у нього докази, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Більше того, до апеляційної скарги не додано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач звертався до суду першої інстанції з метою отримати копію позовної заяви з додатками і таке його звернення залишилось без виконання.

За приписами ч.2 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Положеннями ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням вищенаведених вимог КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, неналежним чином виконав покладені на нього обов`язки та проявив пасивну поведінку при розгляді даної справи в суді першої інстанції, у зв`язку із чим без поважних причин не подав наявні у нього докази на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відтак, в силу вимог ч.4 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не приймає до уваги подані до апеляційної скарги докази як такі, що подані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції, що відповідач жодних доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень та обґрунтованості постанови про накладення адміністративного стягнення, до суду не надав.

Зважаючи на те, що у позовній заяві позивач факт вчинення адміністративних правопорушень заперечує, відтак наявні підстави для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, що вказує на обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.