Справа № 380/6844/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/6844/23
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

10 квітня 2023 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Братичак Уляна Володимирівна, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні у період з 19.10.2019 по 19.04.2020;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 19.10.2019 по 19.04.2020 у сумі 14940,80 грн.

Відповідно до вимог ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує:

- чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 94, 160, 161 цього Кодексу;

- чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

- чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Із аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

У такій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Згідно з ч. 6 ст. 160 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Судом з матеріалів позовної заяви встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у період з 19.10.2019 по 19.04.2020 у зв`язку з невиплатою належних сум грошового забезпечення при звільненні. При цьому, як стверджує позивач, остаточний розрахунок з нею відповідач здійснив 16.12.2022, проте до суду з цим позовом згідно з штампом поштового відділення позивач звернулася лише 03.04.2023.

Відтак, позивачем пропущено місячний строк на звернення до суду.

При цьому, до позовної заяви позивачем долучено клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав.

В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначає, що 24.12.2022 вона звернулася до відповідача з проханням здійснити нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби, за період з 19.10.2019 по 19.04.2022. Відповідь від 17.01.2023 на свою заяву отримала 28.01.2023. Зазначає, що 15.02.2023 вже зверталася до суду з цією позовною заявою, однак 16.02.2023 суд позовну заяву лишив без руху, а 16.03.2023 повернув у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви. При цьому зазначає, що 20.02.2023 звичайним листом на адресу суду нею було скеровано заяву про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав, проте з невідомих для позивача причин станом на 16.03.2023 така заява до суду не надійшла. Окрім цього, також посилається на запровадження на території України воєнного стану.

Розглянувши доводи позивача, суд зазначає наступне.

Варто звернути увагу на те, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Водночас, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа Мельник проти України) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Так, посилання позивача про не пропущення нею строку звернення до суду, оскільки вона дізналася про порушення своїх прав з відмови відповідача від 17.01.2023, яку отримала на свою заяву 28.01.2023, підлягають відхиленню, зважаючи на те, що Верховний Суд в постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 вирішив відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді, а не після отримання виплати за відповідний період.

Верховний Суд зазначив, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен мав дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Що ж до посилань позивача на те, що з 24.02.2022 в Україні запроваджено дію воєнного стану, суд зазначає наступне.

Справді, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі згідно указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 14.03.2022 № 7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався і в подальшому.

Утім, жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення з цим позовом до суду саме через обмеження, впроваджені у зв`язку з введенням воєнного стану, військовою агресією російської федерації проти України, позивач суду не надала.

Суд зауважує, що зазначене клопотання обґрунтоване лише загальними підставами неможливості звернення до суду у відведений час, та не містить доказів не можливості вчинення процесуальної дії та необхідність більшого часу.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/20314/20 (постанова від 02.12.2021) досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 120/5780/20-а.

В постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 колегія суддів Верховного Суду також погодилася із висновком судів попередніх інстанцій про те, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Щодо ж посилань позивача на те, що вона вже зверталася до суду з цією позовною заявою 15.02.2023, однак 16.03.2023 суд повернув її позов у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, при цьому 20.02.2023 нею нібито було скеровано заяву про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав, суд звертає увагу, що позивач звернулася до суду вперше з цією позовною заявою вже з пропущенням місячного строку звернення до суду, підтвердженням чого є долучена позивачем копія ухвали Львівського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 16.02.2023 у справі №380/2883/23.

Окрім цього, в порушення частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до заяви про поновлення строку на подання позовної заяви, позивачем не додано доказів, які б підтверджували вищезазначені обставини.

Зокрема, позивачем не надано суду доказів направлення 20.02.2023 заяви про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав до Львівського окружного адміністративного суду. Водночас, невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у справі № 380/2883/23, не може бути поважною причиною для поновлення строку звернення до суду з позовом у цій справі.

Зважаючи на вищевикладене, наведені позивачем у своїй заяві причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом не можуть вважатися поважними, адже вони не підтверджені належними доказами.

Необхідно також звернути увагу, що за змістом ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 встановлено у розмірі 2684,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, зі змісту позовної заяви видно, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру на суму 14940,80 грн.

Відтак, сума судового збору за подання даної позовної заяви становить 1073,60 грн.

До позовної заяви позивачем долучено квитанцію №12 від 08.02.2023 про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Втім, відповідно до довідки, складеної канцелярією Львівського окружного адміністративного суду від 05.04.2023, при внесенні даних стосовно сплати судового збору за подання позовної заяви по справі № 380/6844/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , СП «Діловодство спеціалізованого суду» надано інформацію про те, що «Номер платіжного документа вже внесений до бази даних» по справі № 380/2883/22, суддя Качур Р.П.

Таким чином, оскільки долучена до позовної заяви квитанція №12 від 08.02.2023 вже була використана для підтвердження сплати судового збору в іншій судовій справі, така не є належним документом, що підтверджує сплату судового збору за подання цього позову.

Наведене вище свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.169 вищевказаного Кодексу, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, враховуючи виявлені недоліки, позовну заяву належить залишити без руху, а позивачу встановити спосіб і строк їх усунення. Роз`яснити позивачу, що у випадку усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 248, 256, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів - залишити без руху для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків, шляхом подання в канцелярію Львівського окружного адміністративного суду (вул.Чоловського, 2, м.Львів, 79018) в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали:

- оригінал документа про сплату судового збору за подання даної позовної заяви в сумі 1073,60 грн.;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна