Справа № 552/5040/22
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 р.Справа № 552/5040/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Бабенко Ю.П., м. Полтава, по справі № 552/5040/22

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову серії 2АВ №00601373 від 16.07.2022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та закрити провадження у справі. Також просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

В обґрунтування позову зазначила, що згідно до постанови про накладення стягнення, 28.05.2022 о 06 год.06 хвилин за адресою: м. Полтава вул. Світанкова, 14 зафіксовано транспортний засіб HYUNDAI I30, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 119 км/год. Порушення зафіксовано технічним засобом Каскад 211-1220. В постанові вказано, що особа перевищила обмеження швидкості руху на 69 км/год, чим порушила п.12.9 (б) Правил дорожнього руху. Було постановлено притягнути позивачку, як відповідальну особу, за ч.1 ст.122 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вважає, що відповідальність за перевищення обмеження швидкості руху на 69 км/год передбачена ч.4 ст.122 КУпАП, однак її неправомірно притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2023 року по справі № 552/5040/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову серії 2АВ №00601373 від 16.07.2022, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Фірчук Т.Є., якою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено штраф в розмірі 340 грн, та закрито провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 496 грн. 20 коп.

Департамент патрульної поліції, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2023 року по справі № 552/5040/22 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована твердженнями відповідача про те, що порушення швидкісного режиму на 69 км/год включає у себе порушення як частини 1 так і частини 4 ст. 122 КУпАП. Також вказує, що органи Національної поліції не уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, які містять склад правопорушення, визначений ч. 4 ст. 122 у силу приписів ст. 222 КУпАП.

Позивач подав заяву про визнання апеляційної скарги.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою серії 2АВ №00601373 від 16.07.2022 року інспектором ДПП Фірчук Т.Є. було встановлено, що 28.05.2022 року о 06 год.06 хвилин за адресою: м.Полтава вул.Світанкова, 14 зафіксовано транспортний засіб HYUNDAI I30, номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху на 69 км/год, чим порушила п.12.9(б) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. Було постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на неї штраф в розмірі 340 грн. Вказане правопорушення було зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом Каскад 211-1220.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з протиправності притягнення позивач до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки позивач допустив правопорушення, за яке мав бути притягнутий до відповідальності саме за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII(далі Закон 3353-XII) Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 Закону 3353-XII учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

В силу приписів статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху серед іншого зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як встановлено пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з вимогами пункту 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та інших законів України (частина 1 статті 2 КУпАП).

Відповідно до частини 1статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

За приписами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП (норми КУпАП застосовуються у тій редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із частиною 4 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм свідчить, що частини 1 та частина 4 статті 122 КУпАП мають самостійний склад адміністративного правопорушення. .

Матеріали справи свідчать та підтверджено сторонами по справі, що позивачем перевищено швидкість на 69 км/год.

Отже, дії відповідача містять склад адміністративного правопорушення, визначений саме частиною 4 статті 122 КУпАП, а тому зміна відповідачем кваліфікації адміністративного правопорушення позивача виходить поза межі його повноважень.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Аналіз наведеної норми свідчить, що відповідач не наділений правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені частиною 4 ст. 122 КУпАП, вказане також не наділяє відповідача правом змінювати кваліфікацію вчиненого правопорушення на більш м`яке, яке визначено іншою нормою частиною 1 ст. 122 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо заяви позивача про визнання апеляційної скарги позивачем, оскільки остання погоджується з допущенням нею адміністративного правопорушення у вигляді перевищення швидкості, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 303 КАС України визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.

Так, жодна зі сторін не заперечує, що позивачем допущено правопорушення у вигляді перевищення швидкості, проте вказане не впливає на факти того, що відповідачем безпідставно змінено кваліфікацію правопорушення з ч. 4 ст. 122 КУпАП на ч. 1 ст. 122 КУпАП та відсутність у відповідача повноважень на притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 07.02.2023 по справі № 552/5040/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий