Справа № 420/6640/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6640/23
УХВАЛА
11 квітня 2023 року м. Одеса
30 березня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
враховуючи, що Головне управління Державної казначейської служби України, на даний час, не здійснило переказ коштів для сплати судового збору, а розрахунковокасове обслуговування бюджетної установи здійснюється виключно органами Державної казначейської служби, керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/6640/23 розподілена на суддю Аракелян М.М.
Ухвалою суду від 03.04.2023 року позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності надання суду доказів сплати судового збору у сумі 2684грн. та заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із зазначенням підстав для поновлення строку та підтверджуючих доказів, або пояснень та доказів на підтвердження того, що строк не пропущено; встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви -10 днів з дня вручення копії ухвали позивачу.
06.04.2023 року від представника позивача надійшла заява про виконання ухвали суду, в якій Військова академія (м.Одеса) просить суд визнати причини пропуску строку для звернення з позовною заявою про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Військовій академії (м.Одеса) поважними; поновити строк звернення Військовій академії (м.Одеса) із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВВНЗ.
У заяві зазначено, що у відповідності до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. У відповідності до частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. У відповідності до частини сьомої Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти затвердженого постановою КМУ від 12.07.2006 року у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. У відповідності до довідки розрахунку від 05.12.2019 року №1/55/3885 ОСОБА_1 згоден з розрахунком та взяв на себе забов`язання добровільно відшкодувати витрати пов`язання з утриманням курсантів у ВВНЗ. Однак з 05.12.2019 року по теперішній час не здійснив жодних заходів щодо відшкодування заборгованості. У зв`язку з вищезазначеним військова академія здійснила заходи досудового порядку вирішення спору шляхом направлення 09.03.2023 року вимоги пропозиції від 08.03.2023 №26/1/2. Оскільки відповідач не здійснив жодних заходів що були запропоновані у вимозі пропозиції, його бездіяльність було кваліфіковано як відмову від добровільного відшкодування витрат.
В додатки до заяви надано платіжне доручення від 03.04.2023 року про сплату судового збору у сумі 2684грн..
Відповідно до ч.1, абз.2 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 (курсант 361 навчальної групи третього навчального курсу факультету підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення Військової академії (м.Одеса) був відрахований з Військової академії (м.Одеси) 05.12.2019 року за наказом №114-РС.
Позов у даній справі поданий 30.03.2023 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі Рисовський проти України підкреслено особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Представником позивача 06.04.2023 року на виконання ухвали суду про залишення позову без руху від 03.04.2023 року подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду, де зазначено, що строк пропущений у зв`язку із тим, що відповідач зобов`язався добровільно сплатити кошти, проте не зробив цього; позивачем були вжиті заходи досудового порядку вирішення спору шляхом направлення 09.03.2023 року вимоги-пропозиції ОСОБА_1 .
Водночас суд акцентує увагу на тому, що обставини, про які позивач вказує у заяві про поновлення строку, не є непереборними обставинами, внаслідок яких позивач не міг звернутись до суду в межах встановленого строку із позовом.
Вимога-пропозиція сплатити кошти від 08.03.2023 року надіслана відповідачу поштою 09.03.2023 року, проте це не свідчить про перебіг строку звернення до суду з позовом з цієї дати, адже кошти за законом відшкодовуються незалежно від того, чи заявлена така вимога.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час спливу строків звернення до суду.
Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.
Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Суд зазначає, що належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись із зазначеними позовними вимогами, із змісту заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, поданої позивачем на виконання ухвали суду від 03.04.2023р., не вбачається, позивачем не зазначено, а судом не встановлено, строк три місяці для звернення до суду з позовом закінчився 05.03.2020 року, а відсутність добровільної сплати спірних коштів не є підставою для зволікання із зверненням до суду з позовом протягом більш ніж три роки.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З огляду на зазначені обставини суд дійшов висновку, що Військова академія (м.Одеса) пропустила строк звернення до суду. При цьому позивачем на виконання ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху вказані підстави, які визнані судом неповажними, а тому заява позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі №420/6640/23 не підлягає задоволенню як необґрунтована.
Згідно п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративну позовну заяву слід повернути позивачу відповідно до приписів ч. 2 ст. 123 КАС України.
Керуючись ст.ст. 121,122, 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд
У задоволенні заяви Військової академії (м.Одеса) від 03.04.2023 року про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду відмовити.
Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачеві.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення у повному обсязі до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Аракелян