Справа № 320/4495/22
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року № 320/4495/22

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панченко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Клочко М.О.,

представника позивача: Орещенко Л.А.,

представника відповідача: Лиманюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Київській області

про скасування наказів та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі по тексту також відповідач, ГУ НП в Київській області, , адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), в якому просить суд скасувати накази ГУ НП в Київській області від 08 квітня 2022 року №67 та від 15 квітня 2022 року №68 о/с та поновити позивача на роботі; стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваних наказів, оскільки позивача не було ознайомлено з матеріалами службового розслідування, а тому він достеменно не знає, що саме слугувало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення; зазначив, що під час перевірки його стану в лікарні копію висновку позивачу не видавали, а тому йому не відомо, яким саме методом відбувалася перевірка, на підставі якого нормативного акту та чи допускає такий метод помилки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

На виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року позивачем направлено до суду позовну заяву з додатками у новій редакції, в якій позивач просить суд:

- поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Київській області від 08 квітня 2022 року №67 та наказ від 15 квітня 2022 року №68 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бориспільського районного управління поліції;

- поновити позивача на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бориспільського районного управління поліції;

- стягнути з ГУ НП в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав на порушення вимог Дисциплінарного статуту, яке полягає у тому, що відповідачем не проведено належного службового розслідування відносно позивача; при проведенні службового розслідування допущено численні процедурні порушення, зокрема позивача не ознайомлено з матеріалами службового розслідування, з наказами про призначення службового розслідування, про створення дисциплінарної комісії, з висновками дисциплінарної комісії, що на думку ОСОБА_1 , призвело до проведення однобічного службового розслідування та неправомірного накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі №320/4495/22 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідач надіслав до Київського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти заявлених позовних вимог, зазначивши про те, що до позивача правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, оскільки останнім порушено службову дисципліну, положення Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, що виразилося у низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, у недотриманні положень Конституції та законів України, Присяги працівника поліції, грубому ігноруванні наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання і недопущення порушень службової дисципліни, перебуванні на службі у стані наркотичного сп`яніння, невиході на робоче місце у період часу з 07 квітня по 08 квітня 2022 року без поважних причин та вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, перешкоджанні у проведенні службового розслідування.

Позивач надіслав до Київського окружного адміністративного суду відповідь на відзив, в якому звернув увагу на звільнення його без дотримання порядку призначення та проведення службового розслідування, а саме: позивача не ознайомлено із наказом про призначення службового розслідування, не доведено до його відома склад дисциплінарної комісії, не роз`яснено про наявність у позивача права на захист та можливість користуватися правничою допомогою, не повідомлено про проведення службового розслідування, позбавлено права приймати участь у засіданні комісії, надавати пояснення; зазначено про неможливість включення до складу дисциплінарної комісії капітана ОСОБА_2 , який, на думку позивача є особою, зацікавленою в результатах проведення тесту на стан наркотичного сп`яніння, проте у позивача була відсутня можливість заявити відвід даному члену комісії; у наказі про призначення службового розслідування та у висновках відсутні дані про те, звідки надійшла інформація про можливе порушення позивачем службової дисципліни. Крім того, позивача не ознайомлено із висновками службового розслідування. Також позивач зазначає про порушення встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення результатів. Щодо відсутності на робочому місці, позивач зазначив, що відсутність його на робочому місці 07 квітня 2022 року спростовується матеріалами службового розслідування, де зазначено, що 07 квітня 2022 року позивач надавав пояснення старшому інспектору відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУ НП в Київській області капітану поліції Аргат Р.М.; зазначено про процедурні порушення та неточності в частині доводів відповідача щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 07 та 08 квітня 2022 року.

У судових засіданнях представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти позову заперечував; судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проходив службу в ГУ НП в Київській області з 25 січня 2018 року; на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бориспільського районного управління поліції перебував з 01 лютого 2021 року.

Наказом ГУ НП в Київській області від 08 квітня 2022 року №67 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 розділу І, пунктів 1, 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, що виразилося у низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, у недотриманні положень Конституції та законів України, Присяги працівника поліції, грубому ігноруванні наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень службової дисципліни, перебуванні на службі у стані наркотичного сп`яніння, невиході на робоче місце у період часу з 07 по 08 квітня 2022 року без поважних причин та вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, перешкоджанні у проведенні службового розслідування, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП в Київській області від 15 квітня 2022 року №68 о/с по особовому складу відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» 18 квітня 2022 року.

Зазначені накази винесені на підставі висновку службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Бориспільського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, затвердженого 08 квітня 2022 року начальником ГУ НП в Київській області А. Нєбитовим.

Підставою проведення службового розслідування є наказ ГУ НП в Київській області від 04 квітня 2022 року №323 про призначення службового розслідування у зв`язку з надходженням до керівництва Головного управління 03 квітня 2022 року інформації за фактом виявлення на службі у стані наркотичного сп`яніння, зокрема і позивача, призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Бориспільського РУП ГУНП в Київській області; для проведення службового розслідування створено дисциплінарну комісію; на підставі статті 70 Закону України «Про Національну поліцію» позивача відсторонено від виконання службових обов`язків.

В ході службового розслідування комісією встановлено, що 03 квітня 2022 року о 05:30 год ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заступили на добове чергування на пост №2 Бориспільського РУП ГУ, який розташований у внутрішньому дворі прилеглої території до ГУНП в Київській області, де виконували покладені на них функціональні обов`язки; того ж дня близько 13:00 до заступника начальника Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Гребенка О.О. надійшла інформація від заступника начальника відділу превенції Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Григоренка С.О. про те, що ним близько 10:00 було виявлено, що ОСОБА_4 самовільно залишивши місце несення служби, відправився до свого місця проживання, нібито для того, щоб переодягнутися та прийняти душ. Після того як позивач повернувся та приступив до несення служби, ОСОБА_5 виявив неадекватну поведінку, зокрема і у ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_2 було прийнято рішення здійснити перевірку позивача у службовому кабінеті №106 за участі начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , під час якої ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 можливо перебувають у стані наркотичного сп`яніння, оскільки мали такі ознаки, що виражались у звужених зіницях, які не реагували на світло, неприродна блідість обличчя, сповільненість ходи та мови у ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, ОСОБА_2 про вказану подію повідомив ОСОБА_7 , після чого разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було доставлено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування», де у встановленому законом порядку було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останні погодилися. Того ж дня близько 14:00 позивачем надано лікарю ОСОБА_8 свою біологічну речовину сечу, для проведення огляду за допомогою експрес-тесту «SNIPRT 5» (тест багатопрофільний для виявлення наркотичних засобів у сечі), за результатами яких встановлено, що позивач перебуває у стані наркотичного сп`яніння, оскільки у його сечі було виявлено наркотичний засіб амфетамін, що підтверджено протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння КНП «ББЛІЛ» від 03 квітня 2022 року №46. Враховуючи викладене відповідач дійшов висновку, що у діях позивача вбачаються порушення вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, що виразилось у перебуванні на службі у стані наркотичного сп`яніння. Разом з тим встановлено, що позивач відсторонений від виконання службових обов`язків за посадою відповідно до статті 70 Закону України «Про Національну поліцію». У ході проведення службового розслідування також встановлено, що ОСОБА_1 у період часу з 07 по 08 квітня 2022 року не прибув на своє робоче місце до місця дислокації підрозділу поліції, де останній проходить службу, без поважних причин. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були здійснені телефонні дзвінки ОСОБА_1 з метою отримання пояснень з даного приводу, однак останній на них не відповідав. Враховуючи викладене, працівниками УГІ спільно з працівниками Бориспільського РУП ГУ було складено акти про відсутність позивача на робочому місці, який зареєстрований в канцелярії зазначеного підрозділу за №2954 від 07 квітня 2022 року. Крім цього, 08 квітня 2022 року працівниками УГІ ГУ спільно з ОСОБА_6 було здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого встановлено, що він перебував за місцем проживання, про що було складено відповідний акт. Разом з тим, позивач повідомив, що він перебуває за місцем проживання, оскільки йому дозволив ОСОБА_5 , який в свою чергу в телефонному режимі повідомив, що перебувати за місцем проживання ОСОБА_1 не дозволяв та з моменту проведення службового розслідування ОСОБА_1 було наголошено про те, що він з 09:00 по 20:00 має перебувати у своєму службовому кабінеті за місцем дислокації підрозділу. Таким чином зроблено висновок, що ОСОБА_1 перешкоджав проведенню службового розслідування, оскільки надавав неправдиві пояснення стосовно факту перебування його за місцем проживання та був відсутній на робочому місці без поважних причин.

За наведених обставин комісія констатувала, що у діях позивача вбачаються порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 розділу І, пунктів 1, 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, що виразилося у низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, у недотриманні положень Конституції та законів України, Присяги працівника поліції, грубому ігноруванні наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень службової дисципліни, перебуванні на службі у стані наркотичного сп`яніння, невиході на робоче місце у період часу з 07 по 08 квітня 2022 року без поважних причин та вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, перешкоджанні у проведенні службового розслідування, що є несумісним із проходженням служби в поліції та, як наслідок, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вважаючи оскаржувані накази відповідача про звільнення його зі служби в поліції протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону №580).

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною першою статті 8 Закону №580 передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону №580, яку покладено в основу наказу від 07 квітня 2022 року №64, визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частин першої-другої статті 19Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 статті 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частин першої-другої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Відповідно до частин першої-третьої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частин першої - шостої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно з частинами першою-сьомою статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Відповідно до частин дев`ятої та десятої статті 15 Дисциплінарного статуту уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право: 1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; 2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; 3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією.

Частиною п`ятнадцятою статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначені Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807 (далі - Порядок №893).

Відповідно до пунктів 1-2 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається з дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Пунктом 7 розділу VІ Порядку №893 передбачено, що висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.

У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.

Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Пунктами 1-2 розділу VІІ Порядку №893 передбачено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави вважати, що у випадку вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, який встановлюється за наслідками проведення службового розслідування, до нього в залежності від встановлених причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди, застосовується один з видів дисциплінарного стягнення.

Позивач в адміністративному позові та відповіді на відзив стверджує про численні порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування, серед яких нездійснення належного службового розслідування, що є порушенням частин першої та десятої статті 14 Дисциплінарного статуту.

Водночас суд зазначає, що зазначені положення є загальними та містять визначення поняття «службове розслідування» та посилання на Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, з огляду на що суд вважає непідтвердженими зазначені доводи позивача.

Також позивачем зазначено, що відповідачем під час проведення службового розслідування йому не надано можливості скористатися своїми правами, передбаченими пунктом 2 глави 4 Порядку №839 щодо надання пояснень, подачі відповідних документів та матеріалів, що стосуються обставин, які досліджуються; подачі клопотань про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлення з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, зняття їх копій, подачі скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; участі у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії, користування правничою допомогою, послугами представника; вказує, що його не було ознайомлено з матеріалами службового розслідування, з наказами про призначення службового розслідування, про створення дисциплінарної комісії, не ознайомлено з висновками дисциплінарної комісії, чим порушено його права та що, на думку позивача, призвело до проведення однобічного розслідування та неправомірного накладення дисциплінарного стягнення.

Слід зазначити, що відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває на чергуванні або патрулюванні, здійснюється лише після закінчення ним чергування, патрулювання або заміни його іншим поліцейським.

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Судом встановлено, що матеріали службового розслідування містять пояснення ОСОБА_1 з відміткою «надруковано вірно, мною прочитано» з підписом позивача, надані в рамках проведення службового розслідування, в яких зазначено, що 03 квітня 2022 року відповідно до розстановки сил та засобів Бориспільського РУП ГУНП в Київській області він перебував на добовому чергуванні спільно з ОСОБА_3 на посту №2, що розташований на прилеглій території адміністративної будівлі Бориспільського РУП ГУНП в Київській області за адресою вул. Сергія Камінського, 4 у м. Бориспіль Київської області. Відповідно до графіку чергування вони несли службу з 07:00 до 08:00; після чергування ОСОБА_1 поїхав за місцем свого проживання, що розташоване по АДРЕСА_2 , з метою приведення форменого одягу у порядок та здійснення гігієнічних процедур. Того ж дня, о 13:00 до нього зателефонував начальник превенції Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 та повідомив про те, що позивач повинен з`явитися терміново до начальника Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 . Того ж дня о 13:10 ОСОБА_1 прибув до службового кабінету ОСОБА_7 , який запитав у нього про те, що за дивна поведінка у його колеги ОСОБА_3 ; позивач повідомив ОСОБА_7 , що його колега протягом тижня програв грошові кошти у сумі 300000,00 грн під час проведення ним азартних ігор на мобільному телефоні. У подальшому ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_1 пройти освідування на факт вживання ним наркотичних речовин чи прекурсорів, на що позивач погодився. Того ж дня близько 14:00 вони прибули до КНП ББЛІЛ, що розташована по АДРЕСА_3 . Під час освідування, зокрема позивача, за результатами такого огляду у нього в організмі було виявлено наркотичний засіб амфетамін. Позивач зазначив, що наркотичні засоби не вживав, звідки взялися у крові, йому невідомо; зазначив, що ОСОБА_3 систематично пропонував йому вжити наркотичні засоби під час несення служби, однак він відмовлявся.

З протоколу №46 КНП ББЛІЛ Міністерства охорони здоров`я України від 03 квітня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , назва та № посвідчення, що посвідчує обстежувану особу спец. житон № НОМЕР_2 , працює дільничним офіцером поліції, направлений на огляд заступником начальника Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Гребенко О.О.; дата і точна година огляду -03 квітня 2022 року 14:10 год; оглянутий лікарем ОСОБА_8 ; причини огляду підозра на стан наркотичного сп`яніння; зовнішній вигляд: огляд одяг чистий без видимих пошкоджень, шкіра та видимі слизові без видимих пошкоджень; поведінка замкнутий; стан свідомості, орієнтування на місці, у часі та власній особистості свідомість не порушена, орієнтований у місці і часі; мовна здатність не порушена; шкіра та видимі слизові оболонки звичайного кольору, слинотеча відсутня; дихання не змінене, пульс 105 за хвилину, артеріальний тиск відмовився, зіниці не змінені, реакція на світло жива, рухова сфера не порушена, міміка звичайна, хода без хитань, поза стійкість, точні рухи виконує; психічні розлади, травми заперечує; зі слів наркотики не вживає; запах алкоголю з рота відсутній. Біологічне середовище досліджувалось експрес-тестом SNIPER 5 тест багатопрофільний для виявлення наркотиків у сечі; час забору проби 03 квітня 2022 року 14:10 год; час та результати дослідження 03 квітня 2022 року 14:20 год; висновок огляду: наркотичне сп`яніння амфетамін. Протокол містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатом огляду.

З наявних у матеріалах службового розслідування письмових пояснень ОСОБА_5 від 08 квітня 2022 року вбачається, що близько 13:00 год 03 квітня 2022 року він помітив неадекватну поведінку підлеглих, зокрема позивача, який мав заступати на чергування, про що повідомив ОСОБА_2 та було прийнято рішення здійснити перевірку, до якої залучити ОСОБА_6 ; покликавши офіцерів (у тому числі позивача) до службового кабінету, їх поведінка виявилася дивною: нечітка мова, говорили речі, які не відповідали дійсності, розширені зіниці, про що доповіли керівнику Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Кравчуку Т.І. та було прийнято рішення доставити, зокрема і позивача до медичного закладу; після проведення медичного огляду встановлено факт вживання наркотичних речовин амфетаміну. З приводу ОСОБА_1 також повідомив, що позивач без поважних причин був відсутній за місцем несення служби з 07 по 08 квітня 2022 року; дозволу щодо невиходу на службу ОСОБА_5 особисто не надавав.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_6 позивач 07 та 08 квітня 2022 року під час дії на території України військового стану без будь-яких причин не вийшов на службу; 08 квітня 2022 року здійснено перевірку за місцем проживання позивача та встановлено, що він перебував вдома за адресою АДРЕСА_2 та повідомив, що йому дозволив не виходити на службу ОСОБА_5 ; під час телефонної бесіди з ОСОБА_5 повідомлено, що слова ОСОБА_1 не відповідають дійсності. Письмові пояснення ОСОБА_6 збігаються із поясненнями ОСОБА_5 .

В акті відвідування за місцем проживання від 08 квітня 2022 року №2957/109/1200/05, підписаним ОСОБА_9 та Р. Аргатом, зафіксовано про складення цього акта та про те, що ОСОБА_1 перебував за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим, останній повідомив, що він перебуває за місцем проживання, оскільки йому на те дозволив ОСОБА_5 з метою підтвердження чи спростування вказаного факту було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_5 , який у свою чергу повідомив про те, що перебувати за місцем проживання ОСОБА_1 не дозволяв. З моменту проведення службового розслідування ОСОБА_1 було наголошено про те, що він у період з 09:00 по 20:00 має перебувати у своєму службовому кабінеті за місцем дислокації підрозділу.

Актами від 07 квітня 2022 року №2823/109/1200/05 та від 08 квітня 2022 року №2854/109/1200/05 зафіксовано, що позивач без поважних причин не прибув 07 та 08 квітня 2022 року на робоче місце до місця дислокації підрозділу поліції, де останній проходить службу.

Рапортом від 07 квітня 2022 року начальник сектору ДОП відділу превенції Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Р. Циба доповів начальникові Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Т. Кравчуку, що позивач без будь-яких причин відсутній на робочому місці, на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем проживання відсутній.

Таким чином, під час розгляду справи судом досліджено матеріали службового розслідування та встановлено, що свідчення посадових осіб Бориспільського РУП ГУНП в Київській області стосовно подій, які слугували підставою для проведення відносно позивача службового розслідування та, як наслідок, винесення оскаржуваних наказів, співпадають, пояснення у позивача відібрано, з урахуванням чого у суду є підстави вважати, що він був обізнаний про проведення відносно нього службового розслідування.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо звернення його до відповідача про ознайомлення з матеріалами службового розслідування як такі, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

З урахуванням викладеного, оскільки матеріалами справи підтверджено надання позивачем в межах проведення відносно нього службового розслідування письмових пояснень, суд вважає, що відповідачем не було обмежено позивача у праві скористатися своїми правами, передбаченими пунктом 2 глави 4 Порядку №839 щодо надання пояснень, подачі відповідних документів та матеріалів, що стосуються обставин, які досліджуються тощо.

Також судом не приймаються до уваги посилання позивача на порушення встановленого Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів знак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 вересня 2009 року №400/666, порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки зазначена інструкція втратила чинність 13 листопада 2015 року.

Судом також не приймаються до уваги доводи позивача щодо ненадання йому копії висновку лікаря під час перевірки його стану в лікарні, оскільки наявна в матеріалах справи копія протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння від 03 квітня 2022 року №46 містить відмітку позивача про ознайомлення, з чого слідує, що станом на дату медичного огляду та винесення висновку про наркотичне сп`яніння амфетамін, з результатами огляду позивач був ознайомлений, проте жодних зауважень чи заперечень стосовно висновку огляду не надав.

Щодо доводів позивача, викладених у відповіді на відзив щодо зацікавленості капітана ОСОБА_2 як члена дисциплінарної комісії в результатах проведення тесту на стан наркотичного сп`яніння та щодо відсутності у наказі про призначення службового розслідування та у висновках службового розслідування даних про те, звідки надійшла інформація про начебто порушення позивачем службової дисципліни, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом, частиною четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку, про що також зазначено у пункті 1 розділу ІІ Порядку №839.

Водночас, зазначеними положеннями законодавства не передбачено, в якому саме вигляді надходить зазначена інформація, а лише зазначено, що вона має бути такою, що містить ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у наказі про призначення службового розслідування від 04 квітня 2022 року №323 відображено інформацію щодо підстав призначення службового розслідування, а саме: у зв`язку з надходженням до керівництва Головного управління 03 квітня 2022 року інформації за фактом виявлення на службі у стані наркотичного сп`яніння, зокрема і позивача призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Бориспільського РУП ГУНП в Київській області; для проведення службового розслідування створено дисциплінарну комісію; на підставі статті 70 Закону України «Про Національну поліцію» позивача відсторонено від виконання службових обов`язків, про що також зазначено у висновку службового розслідування від 08 квітня 2022 року.

Більш того позивачем у межах даного провадження не оскаржується наказ про призначення стосовно позивача службового розслідування.

Доводи позивача щодо зацікавленості капітана ОСОБА_2 як члена дисциплінарної комісії в результатах проведення тесту на стан наркотичного сп`яніння, оскільки можливо саме від нього надійшла інформація про можливий дисциплінарний проступок позивача, судом не приймаються до уваги як такі, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, та, на думку суду, є особистими домислами позивача.

Інших доводів, підтверджених належними та допустимими доказами, щодо неможливості капітана ОСОБА_2 бути членом дисциплінарної комісії в межах проведення службового розслідування відносно позивача матеріали справи не містять.

Щодо порушення права позивача на участь у засіданні дисциплінарної комісії, суд зазначає, що положеннями частини десятої статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що за рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією.

Водночас, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів призначення розгляду справи відносно позивача у відкритому засіданні, право позивача на участь у засіданні дисциплінарної комісії, відповідно, не могло бути порушеним.

Судом також не приймаються до уваги доводи позивача щодо передчасності висновку про стан наркотичного сп`яніння з посиланням на положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, оскільки ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Щодо посилань позивача на недійсність результатів медичного огляду у зв`язку із порушенням визначеного інструкцією часу оцінки результатів (10 хвилин замість 4-7 хвилин), суд зазначає наступне.

Відповідно до Опису для Тест-касета Sniper 5 за посиланням на Інтернет ресурс https://tabletki.ua/uk/Sniper, оцінка результатів тестування здійснюється між 4 і 7 хвилинами з моменту додавання зразка сечі на тест-касету.

Водночас, у протоколі від 03 квітня 2022 року №46 не зазначено точний час додавання зразка на тест-касету, а лише зазначено час забору проби та час отримання результатів, який склав 10 хвилин.

При цьому, час забору проби може не збігатися з часом додавання зразка на тест-касету, чим спростовуються доводи позивача щодо порушення визначеного Інструкцією часу оцінки результатів.

Дана позиція також підтверджується і змістом самого протоколу № 46 від 03.04.22, а саме: дата і точна година огляду - 03.04.2022 14:10, час забору проби - 14:10, час та результати дослідження - 14:20.

Тобто протягом 10 хвилин лікар оглянув особу, в подальшому було здійснено забір матеріалу та проведено дослідження шляхом додавання відібраного матеріалу на тест касету.

Враховуючи вказаний проміжок часу, суд вважає, що оцінка результатів тестування не перевищувала 7 хвилин, на чому наполягав представник позивача у судовому засіданні.

Крім того суд приймає до уваги і ту обставину, що у позивача при ознайомленні із вказаним протоколом №46 була можливість зазначити у ньому про наявність зауважень чи заперечень, зокрема і щодо часу оцінки результатів, проте протокол підписаний без будь-яких зауважень та заперечень позивачем.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 також зазначив, що у протоколі медичного огляду у графі «назва та номер посвідчення, що посвідчує особу» вказано «спец. жетон №0175161 КОП 007765», проте, спец. жетон не є документом, а тим більше документом, за яким встановлюється особа, а тому лікар не мав можливості встановити особу позивача за жетоном.

Слід зазначити, що порядок та умови використання предметів однострою, розміщення на ньому державних нагород, відомчих заохочувальних відзнак, знаків розрізнення та нагрудного знака поліцейськими, у тому числі відрядженими (прикомандированими) до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, інших органів державної влади, установ та організацій, закладів, органів місцевого самоврядування, а також здобувачами вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - поліцейські) визначається Правилами носіння однострою поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 серпня 2017 року № 718, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 вересня 2017 року за №1122/30990 (далі по тексту Правила №287).

Відповідно до пункту 2 Правил №287 спеціальний жетон поліцейського - спеціальний жетон з індивідуальним номером поліцейського є нагрудним знаком, що закріплюється за поліцейським у встановленому законодавством порядку (далі - спеціальний жетон).

Спеціальний однострій - однострій, що використовується поліцейськими під час виконання службових обов`язків (завдань), проведення спеціальних заходів (операцій), тренувань (навчань), на заняттях та інших заходах, що мають офіційний характер.

Пунктом 3 розділу ІІ Правил №287 визначено, що поліцейським забороняється, зокрема носити однострій без спеціального жетона та знаків розрізнення, крім випадків, визначених цими Правилами; носити аксесуари (предмети), що приховують спеціальний жетон, знаки розрізнення на предметах однострою та перешкоджають візуальній ідентифікації особи як поліцейського.

У пункті 2, 5 розділу V «Правила носіння предметів однострою» Правил №287 містяться особливості носіння одягу та спорядження, зокрема:

- особливості носіння одягу: 21) костюм маскувальний носиться під час проведення спеціальних заходів (операцій) поверх предметів однострою без знаків розрізнення та спеціального жетона. Дозволяється носити костюм маскувальний, складений у чохол, на ремінно-поясній системі (спорядженні поясному, спорядженні поясному синтетичному, ремені для брюк синтетичному);22) костюм маскувальний зимовий носиться під час проведення спеціальних заходів (операцій) поверх предметів однострою без знаків розрізнення та спеціального жетона. Дозволяється носити костюм маскувальний зимовий, складений у чохол, на ремінно-поясній системі (спорядженні поясному, спорядженні поясному синтетичному, ремені для брюк синтетичному);23) плащ-накидка носиться при атмосферних опадах поверх предметів однострою без знаків розрізнення та спеціального жетона. Дозволяється носити плащ-накидку, складену в чохол, на ремінно-поясній системі (спорядженні поясному, спорядженні поясному синтетичному, ремені для брюк синтетичному);24) куртка-ідентифікатор носиться із спеціальним жетоном поверх предметів однострою або цивільного одягу, з одягненим або прихованим у кишеню коміра капюшоном;25) жилет спеціальний носиться із спеціальним жетоном поверх предметів однострою;26) жилет-ідентифікатор носиться із спеціальним жетоном поверх предметів однострою або цивільного одягу;

- особливості носіння спорядження: 2) жилет розвантажувальний разом із спеціальним жетоном носиться поверх спеціального однострою. Жилет розвантажувальний дозволяється носити без спеціального жетона у разі, коли поліцейський відповідно до рішень уповноважених осіб поліції бере участь у спеціальних заходах (операціях);

З наведених положень законодавства вбачається про закріплення за кожним поліцейським, у тому числі і за позивачем, спеціального жетона поліцейського та про заборону носіння однострою без спеціального жетона, крім законодавчо закріплених випадків, з чого слідує, що при складанні протоколу від 03 квітня 2022 року №46 медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння особу позивача встановлено на підставі закріпленого за ним спеціального жетона, яких, хоча й не є документом, що посвідчує особу, у розумінні положень Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу, її спеціальний статус», проте, в силу положень Правил №287, може бути закріплений виключно за позивачем як поліцейським, з індивідуальним номером поліцейського для візуальної ідентифікації його як поліцейського.

Крім зазначеного суд також вважає за необхідне вказати, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект акта призводить до його неправомірності.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу.

Отже суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури оформлення того чи іншого рішення, вважає, що навіть у разі підтвердження факту порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування, а також інших процедурних питань, які не були дотримані відповідачем під час прийняття оскаржуваного наказу, не може потягнути за собою безумовне скасування оскаржуваних наказів, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі №826/9858/18.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на поняття надмірного формалізму, який відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 18 травня 2018 року у справі № 826/11106/17, від 28 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 27 листопада 2019 року у справі № 826/15257/15, від 25 березня 2020 року у справі № 805/4508/16-а, від 20 травня 2020 року у справі № 809/1031/16, від 31 березня 2021 року у справі № 620/2520/20, від 19 травня 2021 року у справі № 210/5129/17, від 20 травня 2022 року у справі № 340/370/21 та від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, слід розуміти як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.

Поняття «пуризм» (надмірний формалізм) було введено у правовий обіг ЄСПЛ. Так, у рішенні у справі «Сутяжник проти Росії» (заява № 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Отже, «правовий пуризм» - невідступне слідування вимогам процесуальних та/або процедурних норм; надмірно формально сурове (бюрократичне) застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності (розумності, добросовісності), обставин конкретної справи, а також необхідності забезпечення ефективної реалізації та/або захисту прав особи та суспільних (публічних) інтересів.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.

З урахуванням викладеного суд вважає, що встановлення під час проведення медичного огляду особи позивача на підставі спец. жетону є формальним технічним недоліком, який не міг вплинути на правомірність оскаржуваних наказів, не може потягнути за собою безумовне скасування оскаржуваних наказів, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку.

Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_1 від 07 квітня 2022 року вбачається про проходження ним огляду на факт вживання наркотичних речовин, за результатами якого в організмі позивача виявлено амфетамін.

Сам протокол медичного огляду, за результатами якого в організмі позивача виявлено амфетамін, підписаний позивачем без будь-яких зауважень чи застережень

Стосовно відсутності позивача на робочому місці 07 та 08 квітня 2022 року ОСОБА_1 зазначає про безпідставність та необґрунтованість таких висновків, оскільки 07 квітня 2022 року ним надавалися письмові пояснення, що свідчить про його присутність у приміщенні Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, а також про відсутність в актах часу їх складання, періоду часу, в який зафіксовано відсутність позивача на робочому місці. Стосовно відсутності на робочому місці 08 квітня 2022 року, зазначено, що в цей день відповідачем зафіксовано факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці без встановлення кількості часу, складено відповідний акт, здійснено телефонний дзвінок позивачу, здійснено виїзд за адресою, за якою позивач не проживає і не зареєстрований, відібрано у нього усні пояснення, після чого працівниками Бориспільського РУП ГУНП в Київській області надано свої письмові пояснення дисциплінарній комісії, яка на підставі всіх зібраних матеріалів прийняла рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зазначені доводи, на думку позивача, свідчать про недостатність та недопустимість доказів відсутності його на робочому місці.

З наданої позивачем копії паспорта громадянина України вбачається про реєстрацію його місця проживання за адресою АДРЕСА_4 .

При цьому, у поясненнях ОСОБА_1 зазначено місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , з відміткою позивача «надруковано вірно, мною прочитано».

Зазначена адреса ( АДРЕСА_2 ) вказана також в акті відвідування за місцем проживання від 08 квітня 2022 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував за місцем проживання.

Матеріалами справи підтверджено, що адреса реєстрації місця проживання позивача дійсно не співпадає з адресою, що вказана самим позивачем у поясненнях, наданих в рамках проведення службового розслідування в частині зазначення номеру квартири, та адресі, вказаній в акті відвідування за місцем проживання від 08 квітня 2022 року.

Водночас суд вважає, що зазначена невідповідність не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного наказів, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку позивачем.

Більш того, як у поясненнях від 07 квітня 2022 року позивачем вказано, що місцем його проживання є АДРЕСА_2 , яке також підписане позивачем без будь-яких зауважень.

При цьому, зазначені позивачем доводи щодо надання ним пояснень 07 квітня 2022 року як факту підтвердження перебування на робочому місці не приймаються судом до уваги, оскільки у зазначених письмових поясненнях не зафіксовано місце їх надання, часовий проміжок часу, протягом якого позивач надавав такі пояснення, що, в свою чергу, унеможливлює факт підтвердження чи спростування означених доводів.

Також судом не приймаються до уваги доводи позивача як такі, що не знайшли свого документального підтвердження під час судового розгляду справи, стосовно присутності на робочому місці 08 квітня 2022 року.

Інших доводів у спростування виявлених під час проведення службового розслідування порушень службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 1 розділу І, пунктів 1, 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, що виразилося у низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, у недотриманні положень Конституції та законів України, Присяги працівника поліції, грубому ігноруванні наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень службової дисципліни, перебуванні на службі у стані наркотичного сп`яніння, невиході на робоче місце у період часу з 07 по 08 квітня 2022 року без поважних причин та вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, перешкоджанні матеріали справи не містять.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Частинами другою та третьою статті 24 Закону №580 установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Отже, з вищенаведених положень чинного законодавства слідує, що всі поліцейські з 24 лютого 2022 року зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдання щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.

Водночас, в ході проведення службового розслідування встановлено, зокрема, перебування на службі у стані наркотичного сп`яніння, невихід на робоче місце у період часу з 07 по 08 квітня 2022 року без поважних причин.

Суд зазначає, що з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 березня 2020 року по справі №815/4478/16.

Суд вважає за необхідне зазначити й те, що чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова «discrediter» - «підривати довіру») - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та органів поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже під вчинками, що дискредитують звання працівника Національної поліції України та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №816/604/17.

Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2018 року по справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Звежинський проти Польщі» (заява №34049/96), рішення ЄСПЛ від 19 квітня 2007 року у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (заява № 63235/00).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Горовенки та Бугара проти України» зазначив, що уряди та правоохоронні органи забезпечують те, щоб усі посадові особи з підтримання правопорядку мали відповідні моральні, фізичні та психологічні якості для ефективного виконання своїх функцій і проходили безперервну та ретельну професійну підготовку. Необхідно періодично здійснювати перевірку їхньої придатності для виконання таких функцій.

Суд повторив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 17 червня 2008 року у справі «Абдулла Їлмаз проти Туреччини»).

Отже, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. У зв`язку з чим, складаючи присягу, працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічний правовий висновок здійснено Верховним Судом у постанові від 21 вересня 2018 року у справі № 824/227/17-а.

Отже, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №814/2530/16 зазначив, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

При цьому слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №802/1150/17-а вказав на те, що під час правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 03 квітня 2022 року перебував на службі у стані наркотичного сп`яніння (амфетамін), не вийшов на робоче місце у період з 07 по 08 квітня 2022 року без поважних причин. Жодних доказів у спростування зазначеного матеріали справи не містять; доводи позивача, викладені в адміністративному позові та відповіді на відзив, не знайшли свого документального та нормативного підтвердження під час судового розгляду справи.

Відповідно до матеріалів службового розслідування встановлено порушення позивачем службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 розділу І, пунктів 1, 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, що виразилося у низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, у недотриманні положень Конституції та законів України, Присяги працівника поліції, грубому ігноруванні наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень службової дисципліни, перебуванні на службі у стані наркотичного сп`яніння, невиході на робоче місце у період часу з 07 по 08 квітня 2022 року без поважних причин та вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, перешкоджанні у проведенні службового розслідування, за що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Суд вважає, що така поведінка позивача безумовно підриває авторитет поліції, формує негативну думку у населення про поліцію та дискредитує звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про недотримання ним вимог законодавства, а також присяги працівника поліції і посадових обов`язків.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а застосоване до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку, внаслідок чого позовні вимоги про визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів, поновлення позивача на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем доведено правомірність оскаржуваних наказів, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 10 квітня 2023 р.

Суддя Панченко Н.Д.