Справа № 520/25486/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 р. Справа № 520/25486/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 21.02.22 по справі № 520/25486/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом також відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), у якому просила:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2004 по 31.01.2009 в подвійному розмірі та непроведення перерахунку пенсії, включаючи довідку № 510 від 05.10.2004 про заробітну плату за період з 07.1995 по 12.2000;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2009 в подвійному розмірі з 13.02.2009, та провести доплату за весь період;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням сум заробітної плати згідно з довідкою № 510 від 05.10.2004, яка видана Комунальною установою охорони здоров`я "Міський клінічний протитуберкульозний диспансер №1" з 13.02.2009;

- допустити негайне виконання рішення суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування ОСОБА_1 періоду роботи в КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7" з 01.01.2004 по 31.01.2009 в подвійному розмірі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши період роботи в КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7" з 01.01.2004 по 31.01.2009 в подвійному розмірі з 13.02.2009.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплачений судовий збір у сумі 454,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначила, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції мав проаналізувати копію пенсійної справи та виявити, що в пенсійній справі міститься довідка № 4 від 28.01.2009, яка є ідентичною довідці № 510 від 05.04.2004, а тому суд необґрунтовано відмовив у зарахуванні довідки про заробітну плату за період з липня 1995 року по червень 2000 року.

За результатами апеляційного розгляду позивачка просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

ГУ ПФУ в Харківській області правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалося.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 13.02.2009 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Харківської області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

26.03.2021 позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі на пільгових умовах за Списком №2 періоду роботи в КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7" з 01.01.2004 по 31.01.2009 та щодо врахування довідки №510 від 05.10.2004 про заробітну плату заявника під час обрахунку розміру пенсії.

Листом від 22.04.2021 за №4519-7366/М-02/8-2000/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області позивачці роз`яснено про відсутність підстав для зарахування періоду роботи в КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7" після 01 січня 2004 року в подвійному розмірі, оскільки подвійний розмір застосовується лише у разі обчислення спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи у подвійному розмірі періодів роботи на посаді медсестри в КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7" протиправними, позивачка звернулась із позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що пенсійний орган необґрунтовано відмовив позивачці у зарахуванні періоду роботи в КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7" з 01.01.2004 по 31.01.2009 в подвійному розмірі з дати призначення пенсії за вислугу років 13.02.2009.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про врахування довідки №510 від 05.10.2004 про заробітну плату за період з 07.1995 по 12.2000 при обрахуванні розміру пенсії, суд першої інстанції, відмовляючи у їх задоволенні, виходив з того, що позовні вимоги в цій частині є передчасними, оскільки позивачка із заявою встановленого зразка про проведення перерахунку пенсії не зверталася, а відповідачем відповідне рішення не приймалось.

З огляду на те, що у рішенні суд не здійснював присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів позивачці шляхом її стягнення, а зобов`язав відповідача вчинити певні дії - здійснити перерахунок пенсії, зарахувавши позивачу період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2009 в подвійному розмірі з 13.02.2009, суд першої іншої дійшов висновку про відсутність підстав для допущення до негайного виконання судового рішення.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Аналіз положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" свідчить про те, що вказана норма застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі саме цього Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 за №909.

Спільним листом від 29.12.2005 за № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.2009/2606, № 16918/02-20 Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України надано роз`яснення, що інфекційними закладами є, в тому числі, туберкульозні диспансери, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Судом першої інстанції встановлено, що КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7", у якому працювала позивачка, належить до закладів, передбачених у статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а отже позивачкою надано достатню кількість документів (довідки, трудову книжку, тощо), якими підтверджується факт роботи на посаді медсестри, що за посадовою діяльністю дає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідач не ставить під сумніви, що позивач працював у закладі охорони здоров`я, що надає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі.

Посилання відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно зі статтею 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, суд першої інстанції відхилив, з огляду на таке.

За змістом пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з пунктом 3 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Вимогами пункту 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час і стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Водночас нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 11.12.2018 у справі №310/385/17, яка в силу вимог ч. 5 ст.242 КАС України врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд першої інстанції звернув увагу на помилковість посилання відповідача, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.01.2019 у справі №265/4648/14-а та від 11.10.2019 у справі №329/553/17, оскільки обставини у справах є різними.

Так, у вказаних вище справах позивачі звертались до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок вислуги років на підставі статті 60 Закону України №1788-XII. Натомість, у цій справі позивач просив зарахувати саме до стажу роботи спірні періоди у подвійному розмірі.

У постанові від 23.01.2019 у справі №485/103/17 Верховний Суд дійшов висновку про обґрунтованість зарахування стажу роботи позивача у подвійному розмірі з 01.07.1983 у зв`язку з тим, що Снігурівська виправна колонія № 5 Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області є інфекційним закладом в розумінні статті 60 Закону України №1788-XII.

Отже суд першої дійшов висновку щодо необхідності визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування ОСОБА_1 періоду роботи на посаді медсестри в КНП ХОР "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7" з 01.01.2004 по 31.01.2009 в подвійному розмірі та непроведення перерахунку пенсії та зобов`язав відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2009 в подвійному розмірі.

Одночасно суд першої інстанції зазначив, що поновлення порушеного права позивача має відбутись з моменту призначення їй пенсії, тому перерахунок відповідач зобов`язаний здійснити саме з дати призначення пенсії за вислугу років 13.02.2009.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги встановлено, що позивачка фактично погодилася із висновками суду першої інстанції в цій частині, а тому, керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не переглядає оскаржуване рішення в цій частині.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо врахування довідки №510 від 05.10.2004 про заробітну плату за період з 07.1995 по 12.2000 при обрахуванні розміру пенсії, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 ст. 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок).

Згідно з п. 1.5. Порядку заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до п 2.7. Порядку до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені пп. 2- 4 п. 2.1, п. 2.6 цього розділу.

Пунктом 4.1. Порядку передбачено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 у справі № 461/4328/16-а.

Судом установлено та сторонами не заперечується, що позивачка у порядку, встановленому Законом № 1058-IV та Порядком, до органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка про проведення саме перерахунку пенсії не зверталась, а відповідачем не приймалось рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням довідки №510 від 05.10.2004 про заробітну плату за період з 07.1995 по 12.2000 при обрахуванні розміру пенсії.

Враховуючи наведене, правове регулювання та правові висновки Верхового Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Щодо посилання позивачки на те, що в пенсійній справі міститься довідка № 4 від 28.01.2009, яка є ідентичною довідці № 510 від 05.04.2004, колегія суддів звертає увагу, що у листі від 22.04.2021 за №4519-7366/М-02/8-2000/21 на звернення позивачки Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомляло, «що перерахунок з урахуванням довідки про заробітну плату за період роботи з липня 1995 року по червень 2000 року виявився недоцільним, оскільки призводить до зменшення розміру пенсії і коефіцієнт заробітної плати -1,34114)».

Разом з тим відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачці пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивачки у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

За відсутності відповідного рішення відповідача щодо проведення перерахунку пенсії або відмову у його проведенні, суд не взмозі встановити правомірності розрахунку пенсії позивачки.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині є правильним.

Що стосується вимоги позивача про допущення до негайного виконання рішення суду, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з пунктом першим ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

У судовому рішенні, що оскаржується, суд не здійснював присудження виплати пенсії шляхом її стягнення, а зобов`язав відповідача вчинити певні дії - здійснити перерахунок пенсії, зарахувавши позивачу період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2009 в подвійному розмірі з 13.02.2009.

З урахуванням наведеного, висновок суду про відсутність підстав для допущення до негайного виконання рішення є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 по справі № 520/25486/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін