Справа № 640/21686/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року м.Київ № 640/21686/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області до Міністерства культури та інформаційної політики України , Департаменту культури та туризму Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернувся заступник керівника Броварської окружної прокуратури Київської області з позовом до Міністерства культури та інформаційної політики України (надалі - відповідач-1), Департаменту культури та туризму Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) (надалі - відповідач-2), у якому просив суд визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати останніх вжити вичерпних заходів для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вищевказаного об`єкту культурної спадщини за категорією місцевого значення.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

16.02.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.02.2023 справа розподілена судді Лисенко В.І.

Ухвалою суду від 21.02.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування своїх вимог заступником керівника Броварської окружної прокуратури Київської області зазначено, що Департаментом культури не вжито заходів щодо подання Міністерству культури та інформаційної політики України матеріалів відносно вказаного об`єкта культурної спадщини місцевого значення для занесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, чим порушено вимоги Закону України «Про охорону культурної спадщини» та Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158. Вважає, що у вказаних правовідносинах бездіяльність відповідача порушує інтереси держави, оскільки не вчиняються передбачені законом заходи для збереження об`єкта культурної спадщини місцевого значення, поряд із державним інтересом наявний також і суспільний, який полягає в охороні та збереженні культурних пам`яток для нинішнього і майбутніх поколінь. У свою чергу, у згаданих правовідносинах органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції, є Міністерство культури та інформаційної політики України, яке не вживає дієвих заходів на захист інтересів держави. А отже, наявний, визначений Конституцією України, випадок, який обґрунтовує представництво прокурором інтересів держави.

Представник відповідача-1 подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки від Управління охорони подання на занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вказаних у позовній заяві об`єктів культурної спадщини не надходило, а тому до Міністерства вимоги заявлені передчасно. Також зазначено, що у листі до Київської обласної військової адміністрації від 24 жовтня 2022 року № 06/18/2990-22 Міністерство наголосило на необхідності подання вказаних переліків об`єктів культурної спадщини, а також результати перегляду списків щойно виявлених об`єктів культурної спадщини у термін до 07 листопада 2022 року. !1.01.2023 після чергового звернення відповідача-1, КОДА (КОВА) надала уточнений перелік об`єктів культурної спадщини Київської області, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, та станом на 01.12.2022 не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Міністерством культури та інформаційної політики України проводиться робота щодо опрацювання отриманого переліку та за результатами буде підготовлено проект наказу.

Представник Департаменту культури та туризму Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) подав відзив, в якому зазначив, що основна робота з організації обліку покладається на наукові установи та заклади культури. В умовах недостатнього фінансування Департамент здійснив титанічну роботу та підготував матеріали на виконання наказу Мінкульту від 11.03.2013 № 158. Просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як зазначено позивачем, за результатами здійснення окружною прокуратурою моніторингу Державного реєстру нерухомих пам`яток України встановлено, що в державному реєстрі нерухомих пам`яток України з об`єктів культурної спадщини національного значення, що знаходяться на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, не обліковано жодного.

Відповідно до листа Згурівської селищної ради Броварського району Київської області від 04.11. № 07-07/2587/1783 убачається, що у с. Войтово Броварського району знаходиться пам`ятка архітектури місцевого значення Свято-Миколаївська церква, взята на державний облік відповідно до рішення виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутаті від 24.04.1990 №67 "Про затвердження переліків та взяття на державний облік і під державну охорону нововиявлених протягом 1980-1989 р.р. на території області пам`яток археології і архітектури місцевого значення та встановлення охоронних зон пам`яток археології ".

Листом від 11.02.2021 №15/4-74вих-21 заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Київської обласної державної адміністрації щодо надання відомостей про внесення пам`яток культурної спадщини національного значення на території Київської області.

Листом управління культури Київської обласної державної адміністрації від 20.05.2021 №1187-01-11 в обґрунтування причин невнесення пам`яток культурної спадщини Київської області до Державного реєстру нерухомих пам`яток України зазначено, що такі дії потребують додаткового часу та проведення великого об`єму роботи.

Аналогічно у листі Міністерства культури та інформаційної політики України № 6476/6.11.7 від 07.06.2021 повідомлено про неможливість надати запитувану прокуратурою інформацію, у тому числі щодо причин зволікання з занесенням до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вищевказаного об`єкту культурної спадщини та вжитих самостійно заходів, посилаючись на неефективне використання робочого часу, трудових ресурсів та матеріально-технічного забезпечення.

Листом від 28.12.2021 № 2935/01-02, Київська обласна державна адміністрація повідомила Згурівський відділ Броварської окружної прокуратури, що станом на сьогодні Київська область бере участь у реалізації національного проекту зі створення електронних реєстрів культурної спадщини, відповідно до яких відображатиметься загальна картина відомостей про об`єкти та пам`ятки культурної спадщини на території Київщини із новим адміністративно- територіальним устроєм. Управління культури Київської обласної державної адміністрації після проведення у Київській області повної інвентаризації об`єктів культурної спадщини та формуванню переліку об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України направить подання до Міністерства культури і інформаційної політики з відповідними документами, передбаченими розділом IV Порядку, в повному обсязі та відповідно до вимог, установлених розділом III цього Порядку для занесення їх до Реєстру, у тому числі на зазначені Вами у листі пам`ятки.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо невнесення зазначеного вище об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, заступник керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах Держави звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках визначених законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до адміністративного суду в інтересах держави передбачено статтею 24 Закону України "Про прокуратуру" та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною другою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з частиною четвертою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Враховуючи вказане, звернення прокурора з даним позовом зумовлено відсутністю органу, уповноваженого на звернення до суду з відповідним позовом до органу місцевого самоврядування, та необхідністю врегулювання відносин у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до частини 4 статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини регулює Закон України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 №1805-III (далі - Закон №1805-III).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1805-III:

- об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

- пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

- охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Отже, регулювання відносин у сфері охорони культурної спадщини, спрямоване на її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Згідно із статтею 3 Закону №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України та спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать, зокрема, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Так, відповідно до частини другою статті 5 Закону №1805-III до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема: 2) реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; 3) ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини; 5) подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього щодо пам`яток національного значення; 6) занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення.

Водночас частиною другою статті 6 Закону №1805-III встановлено, що до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: 1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; 3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць.

Пунктом 4 статті 16 Закону «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за охороною пам`яток історії та культури, збереженням житлового фонду.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 1805-III, об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 14 Закону №1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки. Пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Відповідно до Положення про Міністерство культури та інформаційної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2019 № 885, Міністерство культури та інформаційної політики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури, державної мовної політики, популяризації України у світі, державного іномовлення, інформаційного суверенітету України (у частині повноважень з управління цілісним майновим комплексом Українського національного інформаційного агентства "Укрінформ") та інформаційної безпеки, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах кінематографії, відновлення та збереження національної пам`яті, міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин в Україні, мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.

Пунктом 4 вищезазначеного Положення визначено, що основними завданнями Міністерства культури та інформаційної політики є, зокрема, забезпечення формування та реалізації державної політики у сферах кінематографії, відновлення та збереження національної пам`яті, міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин, у сфері туризму та курортів (крім здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів), мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.

Наказом Міністерства культури України № 501 від 27.06.2019 "Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини" затверджено оновлений Порядок обліку об`єктів культурної спадщини (далі - Порядок), раніше затверджений наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 за № 158.

Розділом IX вказаного Порядку передбачено особливості включення до Реєстру об`єктів культурної спадщини, які взято на облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом "Про охорону культурної спадщини".

Так, Мінкультури забезпечує включення до Реєстру об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом:

- пам`яток всесоюзного, республіканського значення - за категорією національного значення шляхом підготовки проекту постанови Кабінету Міністрів України про занесення пам`ятки до Реєстру за категорією національного значення;

- інших пам`яток - за категорією місцевого значення шляхом прийняття рішення про занесення таких пам`яток до Реєстру за категорією місцевого значення.

Мінкультури приймає рішення про невключення об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, виключно у разі, якщо такий об`єкт не підлягає занесенню до Реєстру.

Не підлягають занесенню до Реєстру пам`ятки (пам`ятники, пам`ятні знаки), присвячені особам, причетним до організації та здійснення Голодомору 1932-1933 років в Україні, політичних репресій, особам, які обіймали керівні посади у комуністичній партії, вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік (крім осіб, діяльність яких була значною мірою пов`язана з розвитком української науки та культури), працівникам радянських органів державної безпеки, подіям, пов`язаним з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті.

У разі відсутності облікової документації на об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, його включення до Реєстру здійснюється без облікової документації.

При цьому, відповідно до пункту 4 вищевказаного наказу Міністерства культури України №501 від 27.06.2019, органам виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій доручено до 01 жовтня 2019 року подати Міністерству культури України переліки об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України "Про охорону культурної спадщини", та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день набрання чинності цим наказом за формою, згідно з додатком до цього наказу.

Відповідно до листа Згурівської селищної ради Броварського району Київської області від 04.11. № 07-07/2587/1783 убачається, що у с. Войтово Броварського району знаходиться пам`ятка архітектури місцевого значення Свято-Миколаївська церква, взята на державний облік відповідно до рішення виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутаті від 24.04.1990 №67 "Про затвердження переліків та взяття на державний облік і під державну охорону нововиявлених протягом 1980-1989 р.р. на території області пам`яток археології і архітектури місцевого значення та встановлення охоронних зон пам`яток археології ".

Однак, пам`ятка не внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, що не заперечується відповідачами.

З матеріалів справи, вбачається, що відповідачами не заперечується обов`язок внесення зазначеної вище культурної пам`ятки до Реєстру об`єктів культурної спадщини, проте, зазначено, що для внесення кількох тисяч пам`яток культурної спадщини Київської області необхідно проведення великого об`єму роботи.

Зокрема, у листі управління культури Київської обласної державної адміністрації від 20.05.2021 за № 1187/01-11 в обґрунтування причин невнесення пам`яток культурної спадщини Київської області до Державного реєстру нерухомих пам`яток України зазначено, що такі дії потребують значного обсягу роботи та часу.

Аналогічно у листі Міністерства культури та інформаційної політики України № 6476/6.11.7 від 07.06.2021 повідомлено про неможливість надати запитувану прокуратурою інформацію, у тому числі щодо причин зволікання з занесенням до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вищевказаного об`єкту культурної спадщини та вжитих самостійно заходів, посилаючись на неефективне використання робочого часу, трудових ресурсів та матеріально-технічного забезпечення.

У той же час, у наданому відповідачем-1 відзиві зазначається, що 22.01.2023 до Міністерства надійшов лист КОДА з уточненим переліком об`єктів культурної спадщини Київської області, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, та станом на 01.12.2022 не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Після опрацювання переліку, за результатами буде підготовлено наказ.

Суд наголошує, що приписами пункту 2 частини 2 статті 6 Закону України "Про охорону культурної спадщини", в даному випадку, саме на відповідача в особі Управління культури Київської обласної державної адміністрації покладено обов`язок щодо подання пропозиції органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

В свою чергу, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 5 Закону України "Про охорону культурної спадщини" та положень розділу IX Порядку №501 на Міністерство культури та інформаційної політики України покладено обов`язок ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини.

За таких обставин, суд вважає, що управлінням культури Київської обласної державної адміністрації здійснено дії, які виразились в поданні пропозиції органу охорони культурної спадщини вищого рівня уточненого переліку об`єктів культурної спадщини Київської області, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, та станом на 01.12.2022 не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. А тому, у даному випадку відсутня протиправна бездіяльність Департаменту культури та туризму Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) та Міністерства культури та інформаційної політики України щодо невиконання вимог наказу Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (у редакції наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501) щодо незабезпечення занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, розташованих на території Згурівської селищної ради Броварською району Київської області об`єкту культурної спадщини місцевого значення, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорони культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день набрання чинності наказом Міністерства культури України від 27.06.2019 №501, а саме пам`ятку архітектури Миколаївську церкву середини XIX століття, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.

При цьому, вимоги позивача, заявлені до Міністерства культури та інформаційної політики України наразі є передчасними, враховуючи що відповідачем в особі Управління культури Київської обласної державної адміністрації лише 11.02.2023 надана пропозиція щодо включення спірних об`єктів до Державного реєстру нерухомих пам`яток України до органу охорони культурної спадщини вищого рівня, яка наразі опрацьовується Міністерством.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до пункту 1, 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає, що відповідно до частини другої цієї статті при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивачем не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.