Справа № 298/952/22
Суддя: Тарасевич П. П.
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/952/22
Номер провадження 2-а/298/23/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Тарасевича П.П.,
при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2022 до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшла позовна ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 серія б/н від 28 червня 2022 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.06.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП за те, що він 27.06.2022 року біля 14.00 год. змінив місце проживання без дозволу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив вимоги ч.6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач зазначає, що він 27.06.2022 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання довідки про відтермінування призиву до лав Збройних сил України, оскільки 10.06.2022 року отримав довідку та запрошення на навчання до Польської академії.

27.06.2022 року йому було вручено повістку, та запропоновано з`явитися до районного військкомату 28.06.2022 року. Прибувши до військкомату начальником РТЦК одразу ж було складено на нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП.

Звертає увагу суду на те, що протокол був складений відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП, а постанова того ж дня складена за ч.2 ст.210-1 КУпАП. Вважає, що оскільки він не отримував повістку про необхідність з`явитись до військкомату до 27.06.2022 року, в його діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 210-1 КУпАП. В протоколі про адміністративне правопорушення, який йому вручили, відсутні підписи свідків, а постанова не містить дати її складання та номеру.

Отже, на переконання позивача, постанову про накладення адміністративного стягнення слід скасувати, в зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

19.07.2022 за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 298/952/22 передано для розгляду судді Тарасевичу П.П..

Ухвалою суду від 22.07.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 298/952/22, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 05.08.2022.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 02.08.2022 відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки доводи позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення є безпідставними.

Як зазначає у відзиві на позовну заяву представник відповідача, позивач зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Із змісту позовної заяви, позивач змінив своє місце проживання та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Указами Президента України від 24.02.2022 року було введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

На переконання представника відповідача, оскільки станом на 28.06.2022 року, позивач не надав ні відповідачу, ні ІНФОРМАЦІЯ_2 на виїзд з місця свого проживання, він змінив таке, взагалі не отримавши дозволу, чим порушив вимоги ч. 6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також зазначає, що доводи позивача про те, що постанова, якою його притягнено до адміністративної відповідальності, не містить номера та дати її прийняття, підписів свідків та посадової особи, яка її винесла не відповідають дійсності. На підтвердження даних обставин долучив копії даних документів, в яких міститься підпис позивача.

Розгляд справи з підстав передбачених законодавством неодноразово відкладався, останній раз на 29.11.2022 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений судом.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст.229 КАС України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази надані в обґрунтування та спростування позовних вимог судом встановлено наступні обставини.

Із відмітки в паспорті позивача вбачається, що він зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки від 27.06.2022 року № 2102-, ОСОБА_2 , взято на облік внутрішньо переміщених осіб. Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

З довідки від 10.06.2022 року, про прийняття іноземця на навчання вбачається, що ОСОБА_2 прийнятий на навчання до Польської академії.

Позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про зняття його з обліку офіцерів запасу у зв`язку з виїздом за межі України більше ніж на 3 місяці у зв`язку із навчанням.

Із пояснень позивача, від 28.06.2022 року слідує, що останній на момент початку вторгнення російської федерації, не мав часу встати на військовий облік, оскільки шукав для себе та своїх рідних безпечне місце для проживання.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП від 28.06.2022 року, складеного оператором відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим солдатом ОСОБА_3 , 27.06.2022 року біля 14.00 годин ОСОБА_2 змінив місце проживання без дозволу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив вимоги ч. 6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.06.2022 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП за те, що він 27.06.2022 року біля 14.00 год. змінив місце проживання без дозволу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив вимоги ч.6 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Встановивши вищевикладені обставини, надавши оцінку доказам наданих в їх обґрунтування суд дійшов до наступних правових висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.1, ч.2 ст.3 Конституції України).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

Порядок притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягають до такої відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В силу ч.2 ст.210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За нормативними правилами ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за зміну місця проживання без дозволу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачає визначення «місця проживання».

Відповідно до ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги (редакція від 05.11.2021 року).

Згідно ч.1 ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Згідно ч.1 ст.4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 цього Закону.

Відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не було з`ясовано, чи винна особа у його вчиненні, оскільки згідно довідки №2102-, 27.06.2022 року позивач був взятий на облік саме як внутрішньо переміщена особа, а отжеє таким, якого змусили залишити або покинути своє місце проживання. Крім того при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з`ясовано чи взагалі була в позивача можливість отримати дозвіл начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки на зміну місця проживання та де саме він повинен був отримати такий дозвіл, оскільки ОСОБА_2 зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а вторгнення російської федерації в даний населений пункт почалось ще в 2014 році. Також не з`ясовано коли саме позивач покинув своє місце проживання та чи діяв на той час воєнний стан. Одночасно суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено за ст. 210-1 без зазначення частини, за якою слід притягнути особу до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не виконано вимоги ст.280 КУпАП, суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини встановлені судом на підставі належних доказів і не спростовані відповідачем.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 від 28 червня 2022 року № 462 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Повний текст рішення складено 02.12.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий Тарасевич П.П.