Справа № 120/10516/22
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 квітня 2023 р. Справа № 120/10516/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД (далі - ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД, позивач) звернулося в суд з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 04.10.2022 відповідачем винесено відносно позивача постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №337537. Вказуючи, що порушення законодавства про автомобільний транспорт, виявлені відповідачем під час здійснення рейдової перевірки позивача 14.09.2022, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки, позивач з 02.02.2022 не використовував для перевезень транспортний засіб DAF, номерний знак НОМЕР_1 та відповідно не виступав в якості перевізника вантажу, ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД звернулось до суду з вимогою про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою від 23.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

11.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення вимог ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД та вказав про наступне.

За результатами проведеної рейдової перевірки транспортного засобу позивача посадовими особами відповідача встановлено відсутність документів визначених ст. 39 "Про автомобільний транспорт", а саме протоколу перевірки та адаптації тахографа. Крім того представник відповідача у поданому відзиві зауважив, що під час проведення перевірки водій не повідомляв про наявність документів, які б свідчили про передання транспортного засобу у власність іншої особи або про наявність іншого документу, що встановлює правові підстави для користування і (або) розпорядження транспортним засобом марки DAF з номерним знаком НОМЕР_1 .

Відтак, під час перевірки було виявлено порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У відзиві відповідач також зазначає, що повідомляв листом від 23.09.2022 за вих. №31507/21/24-22 позивача про участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, але останній не з`явився і не надав жодних документів, що могли спростувати факти вчиненого ним правопорушення.

При цьому представник відділу звертає увагу на те, що позивач в додатках до свого позову, додає договір купівлі-продажу від 02.02.2022 №7594/22/000470, в якому відсутній підпис покупця, а тому слід вважати, що даного договору купівлі-продажу не існує, оскільки він не є укладеним. Також згідно акту огляду реалізованого транспортного засобу №7594/22/00486 від 02.02.2022 теж відсутній підпис покупця. Отже, даний договір купівлі-продажу є юридично недійсним.

16.01.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, спростовуючи аргументи, що наведені у відзиві, вказав, що працівники Укртрансбезпеки під час здійснення рейдової перевірки мають використовувати лише чітко визначені документи згідно законодавства, а не усні пояснення водія. Також, представник позивача зазначає, що у акті №335350 не вказано ідентифікаційного коду автомобіля, що виключає можливість ідентифікувати, який саме автомобіль перевірявся 14.09.2022.

06.02.2023 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказав, що згідно системи "ШЛЯХ" транспортний засіб знаходиться на обліку та рахується за ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД, що свідчить про те, що транспортний засіб марки DAF (ідентифікаційний код VIN НОМЕР_2 ) належить останньому.

Ухвалою від 27.03.2023 суд витребував у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області (філії ГСЦ МВС) територіального сервісного центру МВС №0541 інформацію щодо того чи перебував транспортний засіб марки DAF 95XF 430, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний код VIN НОМЕР_2 у користуванні ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД () за період з 01.02.2022 до 01.10.2022 (зокрема, але не виключно для участі у міжнародному русі).

31.03.2023 на адресу суду надійшла письмова інформація на виконання вимог ухвали ві 27.03.2023.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Основним видом діяльності ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД (код ЄДРОПОУ 13343530) за КВЕД є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

14.09.2022 на а/д М-30 "Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине" 408 км + 339м уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) проведено перевірку транспортного засобу марки DAF з номерним знаком НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В акті вказано, що транспортний засіб належить гр. ОСОБА_2 , а згідно реєстру "Шлях" перевізником є ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД.

Під час проведення перевірки було встановлено факт перевезення вантажу за відсутності документів визначених ст. 39 "Про автомобільний транспорт", а саме протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

За результатами проведення перевірки посадовими особами відповідача було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.09.2022 №335350. Водій з актом ознайомився, від підпису відмовився.

Повідомленням відповідача від 23.09.2022 №31507/21/24-22 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на 04.10.2022.

На розгляд справи позивач не з`явився, документів, які б спростували порушення не надав.

04.10.2022 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №337537, згідно з якою ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД притягнуто до відповідальності згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погодившись із прийнятим рішенням у формі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД звернулося з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.п. 1, 3 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у пункті 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом виступав Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, утворений згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Частинами 14, 17, 18 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком №1567, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

Згідно із пунктами 2 та 4 Порядку № 1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку. Положення про формений одяг, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку посадової особи та працівника Укртрансбезпеки затверджує Мінінфраструктури. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Надаючи оцінку правомірності застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу відповідно до спірної постанови, суд виходив з такого.

Як зазначав суд вище відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Згідно зі статтею 5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В контексті наведеної вище норми статті 60 Закону №2344-III суд наголошує, що відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення пасажирів та вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Таким чином, визначальним в межах розгляду цієї справи суд вважає встановлення факту того, чи є позивач перевізником в розумінні положень Закону №2344-III, адже доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі статтею 33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону №2344-III, є виключно автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що 14.09.2022 на а/д М-30 "Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине" 408 км + 339м уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) проведено перевірку транспортного засобу марки DAF з номерним знаком НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки DAF з номерним знаком НОМЕР_1 станом на 14.09.2022 був гр. ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Разом з тим, висновки відповідача щодо того, що саме ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД на дату проведення рейдової перевірки (14.09.2022) виступало автомобільним перевізником ґрунтуються виключно на відомостях реєстру системи "ШЛЯХ".

При цьому в межах спірних правовідносин позивач вважає, що він не є суб`єктом відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України №2344-ІІІ, оскільки таку відповідальність має нести саме автомобільний перевізник, тоді як ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД використовувало транспортний засіб марки DAF 95 XF 430, 2005 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 для участі у міжнародному русі на підставі попередньо отриманого свідоцтва за заявою №304356546 від 04.08.2021 (а.с. 16) лише у період до 01.02.2022.

Згідно з інформацією наданою Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Вінницькій області (філії ГСЦ МВС) територіального сервісного центру МВС №0541 у листі від 31.03.2023 №31/2/0541-1479 транспортний засіб марки DAF 95XF 430, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 у період з 01.02.2022 по 01.10.2022 не перебував у користуванні ТОВ "АТП №1" ЛТД.

Крім того, суд зважає на надану Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Вінницькій області (філії ГСЦ МВС) в листі від 11.11.2022 №31/2/0541-2763 інформацію щодо того, що вказаний вище транспортний засіб перебував у тимчасовому користуванні позивача для участі у міжнародному русі у лише період з 04.08.2021 по 01.02.2022.

Так, з досліджених матеріалів справи та наданих доказів, суд дійшов до висновку про помилковість позиції відповідача щодо того, що ТОВ "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД на дату проведення рейдової перевірки від 14.09.2022 виступало автомобільним перевізником в розумінні норм ЗУ "Про автомобільний транспорт", що в свою чергу виключає застосування до останнього відповідальності передбаченої статтею 60 цього ж Закону.

Крім іншого, суд не бере до уваги наявний у матеріалах справи Договір купівлі- продажу транспортного засобу від 02.02.2022 №7594/22/000470, адже останній не є нотаріально посвідченим.

Разом з тим, варто вказати, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів перед судом правомірність застосування до позивача відповідальності передбаченої Законом "Про автомобільний транспорт" саме як до автомобільного перевізника, оскільки, на переконання суду, на момент проведення перевірки (14.09.2022) посадові особи відповідача достеменно не переконались та не встановили, що послуги з перевезення вантажу надавались саме ТОВ " Автотранспортне підприємство №1" ЛТД. В свою чергу, докази такого факту під час розгляду справи у суді відповідачем також не було надано, як і не надано витягу з реєстру "Шлях", на який посилався відповідач у акті перевірки №335350 від 14.09.2022 в підтвердження статусу позивача як автомобільного перевізника.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, на переконання суду, в цих правовідносинах відсутні підстави для застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій в розмірі 17 000 грн.

За таких обставин, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 04.10.2022 №337537 є протиправною та підлягає скасуванню.

Положеннями частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1, 3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

При цьому, згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідачем у справі є Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, який в силу норм Кодексу адміністративного судочинства України наділений статусом суб`єкта владних повноважень, однак не є юридичною особою, що виключає можливість стягнення з Відділу сплаченого позивачем судового збору.

Отже, у зв`язку з задоволенням позову, судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.10.2022 №337537 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД судовий збір в розмірі 2481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: проспект Перемоги, 14, м. Київ, 03135).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство №1" ЛТД (вул. Князів Коріатовичів, 207, м. Вінниця, 21050, );

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Василя Порика, 29, м. Вінниця, 21021).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 11.04.2023

Суддя Томчук Андрій Валерійович