Справа № 200/4248/22
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 квітня 2023 року справа №200/4248/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні заяву Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційними скаргами Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2022 року у справі № 200/4248/22 за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Верченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1), в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначенні пенсії;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію з 09.06.2022 року, зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1996 року по 27.05.1999 року, з 02.09.1999 року по 21.12.1999 року, з 13.04.2000 року по 26.05.2000 року, періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 28.05.1999 року по 01.08.1999 року, з 22.12.1999 року по 12.04.2000 року, з 24.07.2000 року по 19.12.2000 року, з 13.04.2001 року по 07.11.2001 року, з 08.11.2001 року по 14.11.2002 року, з 15.11.2002 року по 13.01.2003 року, з 26.03.2003 року по 14.08.2005 року, з 08.09.2005 року по 13.12.2005 року, з 29.12.2005 року по 24.12.2012 року, з 25.12.2012 року по 22.10.2018 року, з 03.12.2018 року по 26.07.2019 року, з 12.08.2019 року по 01.07.2020 року, з 15.07.2020 року по 15.09.2020 року, з 16.09.2020 року по 10.02.2022 року із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 року.

Ухвалою суду від 04.11.2022 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 85 від 17.06.2022 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 09.06.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із зарахуванням до пільгового стажу періодів навчання з 01.09.1996 року по 27.05.1999 року, з 02.09.1999 року по 21.12.1999 року, з 13.04.2000 року по 26.05.2000 року та періодів роботи з 28.05.1999 року по 01.08.1999 року, з 22.12.1999 року по 12.04.2000 року, з 24.07.2000 року по 19.12.2000 року, з 13.04.2001 року по 07.11.2001 року, з 08.11.2001 року по 14.11.2002 року, з 15.11.2002 року по 13.01.2003 року, з 26.03.2003 року по 14.08.2005 року, з 08.09.2005 року по 13.12.2005 року, з 29.12.2005 року по 24.12.2012 року, з 25.12.2012 року по 22.10.2018 року, з 12.08.2019 року по 01.07.2020 року, з 15.07.2020 року по 20.08.2020 року, з 08.02.2022 року по 10.02.2022 року;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду в частинні відмовлених позовних вимог, та винести в цій частині рішення про задоволення позовних вимог, а саме: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати позивачу пільговий стаж роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 року.

Апелянт вважає, що при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії пенсійний орган зобов`язаний врахувати роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 року, оскільки роз`яснення та наведений в ньому Порядок були розраховані на тривале застосування без обмеження строку дії з січня 1992 року і до цього часу не скасовані в установленому порядку. Позиції Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 200/591/19-а та від 8 липня 2021 року у справі №212/1743/17-а фактично змінюють умови призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи та призводить до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних з реалізацією права виходу на пенсію.

Ухвалюючи рішення суд щодо однієї з позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази не ухвалив рішення, а саме звертаючись з позовною заявою позивач, просив суд зобов`язати відповідача зарахувати пільговий стаж роботи до стажу роботи який дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, ст. 14 Закону № 1788. Вказане має суттєве значення для позивача так як пільговий стаж різний, є такий який дає право (Список №1, Список затверджений Постановою № 202) на призначення пенсії за наведеними нормами закону, а є такий який не дає такого права (Список № 1 роботи на поверхні, Список №2). Невирішення питання чи дає право на призначення пенсії спірний пільговий стаж роботи відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, ст. 14 Закону № 1788 не виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, та може призвести до повторного звернення до суду.

Відповідач 2 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду в частині задоволених вимог, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт вважає правомірним спірне рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу з підстав, визначених у спірному рішенні відповідача 2.

Постановою апеляційного суду від 03.04.2022 року апеляційні скарги Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишено без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2022 року у справі № 200/4248/22 за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без змін.

Представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України, оскільки апеляційна скарга представника позивача розглянута судом апеляційної інстанції не в повному обсязі, а саме п.2 мотивувальної частини апеляційної скарги, ухвалюючи рішення суд, щодо однієї з позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази не ухвалив рішення, звертаючись з позовною заявою позивач, просив суд зобов`язати відповідача зарахувати його пільговий стаж роботи до стажу роботи який дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Суд всупереч вище наведених норм Закону невірно встановив фактичні обставини справи, що призвело до порушення норм процесуального права та є підставою для зміни судового рішення суду. Заявник просив винести додаткове рішення щодо наявності чи відсутності у позивача права на зарахування його пільгового стажу роботи що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи заяви, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку, що заява про винесення додаткового судового рішення не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

За приписами ч. 2 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3 ст. 252 КАС України).

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 252 КАС України).

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 252 КАС України).

Таким чином, враховуючи вимоги п.п. 1, 3 ч.1 ст.252 КАС України, ухвалення додаткового судового рішення щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення, покладається на суд, який ухвалив судове рішення.

В даному випадку судове рішення у цій справі ухвалене Донецьким окружним адміністративним судом, а не апеляційним судом, постановою якого рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Отже, заявник, в порушення вимог ч. 1 ст. 252 КАС України, звернувся не до того суду, який ухвалив рішення у цій справі.

Таким чином, у апеляційного суду відсутні правові підстави для розгляду заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі.

Апеляційний суд роз`яснює заявнику право звернення з цією заявою до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про винесення додаткового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 241, 248, 252, 311, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 200/4248/22 - відмовити.

Повний текст ухвали складений та підписаний 11 квітня 2023 року.

Ухвала суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв