Справа № 300/2304/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2304/22 пров. № А/857/764/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

судді-доповідача: Судова-Хомюк Н.М.,

суддів: Онишкевича Т.В.,

Сеника Р. П.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у справі № 300/2304/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя у І інстанції Біньковська Н.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі також відповідач, ГУПФ України у Івано-Франківській області) в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, щодо зменшення розміру пенсії з 76% до 70% від грошового забезпечення згідно довідки ДФС м. Києва;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати пенсію з 01.04.2019 в розмірі 76% від грошового забезпечення згідно довідки ДФС м. Києва;

- стягнути із відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. за рахунок Державного бюджету України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно, в порушення ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», при здійснені перерахунку пенсії за вислугу років згідно нової довідки №147/14/26-97-08 від 24.05.2021 змінено відсотки основного розміру пенсії з 76% на 70% відповідних сум грошового забезпечення, що призвело до невірного визначення розміру пенсії. Позивач вважає, що перерахунок пенсії повинен здійснюватися із застосуванням норми, що визначає основний розмір пенсії у відсотках від грошового забезпечення, яка діяла на час призначення пенсії. Зазначає, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням 76% відповідних сум грошового забезпечення, однак відповідач протиправно відмовив у здійсненні такого перерахунку. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при проведенні перерахунку пенсії неправомірно змінено відсотковий розмір пенсії з 76% до 70% грошового забезпечення, що призвело до невірного визначення її розміру. Позивач вважає, що перерахунок пенсії повинен здійснюватися із застосуванням норми, яка визначає основний розмір пенсії у відсотках від грошового забезпечення, яка діяла на момент призначення пенсії, а розмір уже призначеної пенсії в процентному співвідношенні внаслідок чергових перерахунків не може бути зменшений навіть при зміні діючого законодавства з огляду на незворотність дії нормативно-правових актів у часі. Стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різні за змістом та механізмом їх проведення. Апелянт вважає, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Крім того зазначає, що право на основний розмір пенсії в розмірі 76% грошового забезпечення є підтверджене рішенням суду.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує проти аргументів позивача та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років з 23 лютого 2000 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка була обчислена під час призначення у розмірі 76% від грошового забезпечення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі №300/2398/20, що набрало законної сили 16 січня 2021 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в основному розмірі 76% сум грошового забезпечення.

На виконання вказаного рішення, відповідачем проведено перерахунок та виплату пенсії позивачу в розмірі 76% грошового забезпечення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 300/3537/21 від 20 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили 21 лютого 2022 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку та виплати з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 , відповідно до довідки Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві за № 147/14/26-97-08 від 24.05.2021 про розмір грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , відповідно до складеної Головним управлінням Державної фіскальної служби України у місті Києві довідки за № 147/14/26-97-08 від 24.05.2021 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням підполковник, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та інтенсивність, премії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 76 % сум грошового забезпечення, та з урахуванням виплачених сум.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 у справі №300/3537/21 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового розміру пенсії 76 % грошового забезпечення скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні заявлені до ГУПФ вимог про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 76 % грошового забезпечення, суд апеляційної інстанції вважав, що такі заявлені на майбутнє, адже стосуються правовідносин, які ще не виникли й у яких суб`єкт владних повноважень не реалізував своїх управлінських функцій. Також суд вказав про те, що відсутні однозначні та беззаперечні докази вважати, що цим суб`єктом владних повноважень буде здійснено перерахунок пенсії позивача із зменшенням відсоткового розміру грошового забезпечення.

На виконання зазначеного рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснено перерахунок пенсії позивача, виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення.

На заяву позивача від 06.05.2022 щодо виконання судового рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 24.05.2022 року за №1876-1720/Г-02/8-0900/22 повідомило позивача, серед іншого, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №300/3537/21 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 70% грошового забезпечення, внаслідок якого розмір пенсійної виплати становить 19340,00 грн. (обмежено максимальним розміром). Крім того зазначене рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/3537/21 не містить зобов`язань для пенсійного органу щодо здійснення перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки із розрахунку 76% грошового забезпечення, а тому враховуючи вищевикладене, підстави для обчислення пенсії у розмірі 76% сум грошового забезпечення відсутні.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо повторного зменшення відсоткового розміру пенсії з 76% до 70% грошового забезпечення при проведенні перерахунку та виплати пенсії з обмеженням її максимального розміру протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, звернувся до суду з метою захисту своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років в розмірі 76% суми грошового забезпечення.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Розміри пенсій за вислугу років визначені в статті 13 Закону № 2262-ХІІ, та обраховуються у відсотках залежно від вислуги років.

При цьому, цією ж нормою визначено граничну межу відсоткового значення основного розміру пенсії залежно від вислуги років, яка змінювалась в різні роки.

Так, з 01.01.1992 (у редакції, чинній на дату прийняття Закону № 2262-ХІІ) така межа становила 75 відсотків відповідних сум грошового забезпечення;

з 01.01.1996 (у редакції Закону від 25.03.1996 № 103/96-ВР) - 85 відсотків відповідних сум грошового забезпечення;

з 01.01.2003 (із змінами, внесеними згідно із Законом від 04.07.2002 № 51-IV) - 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення;

з 29.04.2006 (у редакції Закону від 04.04.2006 № 3591-IV)-90 відсотків відповідних, сум грошового забезпечення (стаття 43);

з 01.10.2011 (із змінами, внесеними згідно із Законом від 08.07.2011 № 3668-VI)-80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43 Закону);

з 01.05.2014 (із змінами, внесеними згідно із Законом від 27.03.2014 № 1166-VII)-70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

З матеріалів справи з`ясовано, що пенсія за вислугу років призначена позивачу у розмірі 76 %, від сум грошового забезпечення останнього.

Як було наведено вище, вказаний відсоток в подальшому змінювався, в зв`язку з внесенням змін до ст.13 Закону № 2262-ХІІ.

В той же час, у статті 22 Конституції України закріплено, що право на пенсійне забезпечення особи є складовою права на соціальний захист, передбаченого Конституцією України. Механізм реалізації цього права військовослужбовців та деяких інших категорій осіб, встановлений Законом №2262-XII, визначає умови, норми і порядок такого пенсійного забезпечення.

Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики» (абзаци п`ятий, шостий пункту 4 Рішення від 11.10.2005 № 8-рп/2005).

Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Відповідно до частини другої статті 63 цього Закону у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 затверджено Порядок № 45, згідно з пунктами 2 та 3 якого Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).

Пунктом 4 цього Порядку № 45 передбачено, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 згаданого Порядку визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова №704) встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

В подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103, пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови №704.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, оскільки він стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених.

Колегія суддів наголошує на тому, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Під час перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення (його складових), тому повинен застосовуватися розмір грошового забезпечення у відсотках, встановлений на момент призначення пенсії або той який набув пенсіонер у зв`язку із змінами у законодавстві, згідно із яких сам законодавець визначив здійснити перерахунок основного відсоткового розміру раніше призначених пенсій у бік збільшення.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців врегульований нормами статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін не зазнавала, а також нормами постанов № 704 та № 103, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців, має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла станом на момент призначення пенсії, а внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 процентів грошового забезпечення, не стосуються та не можуть стосуватись перерахунку вже призначених пенсій і мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій, адже, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Тож, при розрахунку розміру підвищення до пенсії максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці про грошове забезпечення, але виходячи із розміру пенсії у процентах, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких (процентів) не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 21 квітня 2021 року (справа №140/3368/19), від 24 червня 2021 року (справа №522/6666/17), від 10 лютого 2021 року (справа № 0940/2217/18) та від 27 вересня 2021 року (справа №640/13217/19).

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що обставини, встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 300/2398/20, де суд розглянув питання щодо протиправності дій відповідача стосовно зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 76% до 70%, не підлягають повторному доведенню.

В даному випадку підлягає застосуванню положення ч.4 ст.78 КАС України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що висновки суду у справі щодо відсоткового значення розміру пенсії є обов`язковими для відповідача не лише в межах однієї конкретної справи щодо таких відсотків, але і під час виникнення інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням позивача, у тому числі проведенням відповідних наступних перерахунків.

Крім того, право військових пенсіонерів на незмінюваний під час перерахунків пенсії відсоток грошового забезпечення встановлене законом та підтверджене Зразковим рішенням від 04 лютого 2019 року, прийнятим Верховним Судом у справі №240/5401/18, де суд прийшов до висновку про те, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що позивачу була призначена пенсія у розмірі 76% грошового забезпечення, а тому суд першої інстанції дійшов хибного висновку що зменшення відсоткового значення розміру пенсії останнього до 70% відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку з 01.04.2019 є правомірним.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні її перерахунку.

З огляду на зазначене, оскаржувані дії відповідача, які полягали у зменшенні під час перерахунку пенсії позивача відсоткового значення пенсії з 76% до 70% сум грошового забезпечення є протиправними.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. №15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Також суд вказує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На переконання колегії суддів, ефективним способом захисту порушеного права позивача у спірному випадку буде зобов`язання відповідача провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивача, виходячи з 76% сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві за № 147/14/26-97-08 від 24.05.2021 (враховуючи усі вказані у ній додаткові види грошового забезпечення, премію), з урахуванням раніше виплачених коштів.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведеного та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є : 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у справі № 300/2304/22 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії з 76% до 70% від грошового забезпечення, згідно довідки ДФС м. Києва.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 76% сум грошового забезпечення, зазначеного у довідці Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві за № 147/14/26-97-08 від 24.05.2021 (враховуючи усі вказані у ній додаткові види грошового забезпечення, премію), з урахуванням раніше виплачених коштів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 10 квітня 2023 року