Справа № 537/2061/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Фадєєва С.О.

11 квітня 2023 р.Справа № 537/2061/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Семеська Дмитра Володимировича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Семеська Дмитра Володимировича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

18.08.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14.08.2022 року, серії ЕАР № 5754488 (далі Постанова) та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 14.08.2022 року інспектором роти № 1 БПП у місті Кременчуці УПП в Полтавській області Семеськом Д.В. (далі - поліцейський) відносно нього, нібито за порушення ПДР України було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5754488 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 14.08.2022 року о 20 год. 16 хв. він в с. Потоки на 95 км автодороги М-22 Полтава-Олександрія, керуючи транспортним засобом Hyunday Grandeur, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год., рухався зі швидкістю 76 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України, чим начебто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Також, позивач вказав, що з даною постановою категорично не погоджується, вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки при винесені оскаржуваної постанови інспектор поліції керувався даними які він отримав від іншого поліцейського, який в свою чергу здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля приладом Trucam, тримаючи його в руках. Незначна похибка у швидкості могла бути від того, що інспектор тримав прилад Trucam в руках і така вібрація приладу і вірогідна похибка ставить під сумнів зафіксовану швидкість.

Крім того, позивач зазначив, що на дорозі відсутній і не розміщений дорожній знак 5.45 «Населений пункт». Вказав, що 14.08.2022 року близько 20 год. 16 хв. він дійсно керуючи транспортним засобом Hyunday Grandeur, д.н.з. НОМЕР_1 , їхав на 95 км дороги М-22 Полтава-Олександрія. В цей час його зупинили працівники поліції та повідомили, що ним нібито було перевищено встановлені обмеження руху більше як на 26 км/год., а саме 76 км/год., що зафіксовано показаннями приладу Trucam. Зазначив, що він повідомив працівників поліції про відсутність правових підстав для використання лазерного вимірювача швидкості Trucam, оскільки автоматичний режим передбачає роботу виключно з триноги або штативу, обирається за допомогою системних опцій і не допускає втручання людини в процес фіксації правопорушень, інакше результат виміру швидкості можна поставити під сумнів. Проте працівники поліції на його доводи уваги не звернули та винесли оскаржувану постанову.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , відповідач Департамент патрульної поліції у відзиві на позов зазначив, 14.08.2022 року поліцейським винесено постанову серії ЕАР № 5754488 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня близько 20 год. 16 хв., керуючи транспортним засобом Hyunday Grandeur, д.н.з. НОМЕР_1 , на а/д М-22 «Полтава-Олександрія» с. Потоки 95 км., перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год., рухався зі швидкістю 76 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TruCam ТС 008455 (бодікамера 476347). Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Також, відповідач вказав, що в позові позивач не заперечує, що керував автомобілем у зазначений у протоколі час та місці зі швидкістю 76 км/год., не заперечував, що швидкість руху вимірювалась працівниками патрульної поліції приладом TRUCAM TC 008455. Пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, не заслуговують на увагу, факту вчиненого правопорушення не спростовують, не відповідають дійсним обставинам справи, повністю спростовуються фото/відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції та фото/відеозаписом з приладу TRUCAM TC 008455.

Крім того, відповідач зазначив, що жодних належних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження доводів, викладених у позові, позивачем не додано. Інспектором поліції було повідомлено позивачу про розгляд справи, роз`яснено ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою. Надати письмові пояснення по факту вчиненого правопорушення водій бажання не виявив, письмових клопотань не заявляв, жодних доказів порядку ст. 268 КУпАП на підтвердження дотримання ПДР позивач на місці розгляду справи не надав. Таким чином було прийнято до уваги порушення водієм ПДР України, зафіксоване на приладі TRUCAM TC 008455, усні пояснення водія, покази технічного приладу, які відповідно до ст. 251 КУпАП є належними та допустимим доказами у справі про адміністративне правопорушення та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП. Зміст постанови було оголошено водієві негайно після розгляду справи та надано її копію.

Також, відповідач зазначив, що лазерний вимірювач TRUCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання. Прилад володіє додатковою функцією фото-, відео, але не є автоматичним засобом фото-, кінозйомки, тобто працює в неавтоматичному режимі. З урахуванням викладеного вважає, що інспектором поліції правомірно складена постанова за порушення ПДР.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. просив взяти до уваги, що у зв`язку з ненаданням позивачем до позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи, копій документів на обґрунтування понесених витрат на правову допомогу відповідач позбавлений можливості висловити свої заперечення щодо обґрунтованості та співмірності зазначеного в позовній заяві розміру таких витрат. З урахуванням викладеного просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , відповідач інспектор роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Семесько Д.В. у відзиві на позов зазначив доводи аналогічні доводам, зазначеним у відзиві Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.09.2022 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням постанову інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Семеська Д.В. від 14.08.2022 року серії ЕАР № 5754488 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень - скасовано, а провадження в справі закрито.

Судове рішення вмотивовано тим, що надана відповідачем фотографія з приладу ТruCAM на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, як і відеозапис з приладу, не містить двох обов`язкових критичних даних, а саме довготи і широти місця вимірювання, які можуть достеменно підтвердити місце руху транспортного засобу, що позбавляє суд можливості встановити рухався ОСОБА_1 в межах населеного пункту (с. Потоки) чи поза ним.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі інспектор роти № 1 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Семесько Д.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволені вимог ОСОБА_1 .

Доводи, наведені в обґрунтування вимог апеляційної скарги, за суттю, аналогічні доводам відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 .

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходили, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він 14.08.2022 року о 20 год. 16 хв. в с. Потоки на 95 км автодороги М-22 Полтава-Олександрія, керуючи транспортним засобом Hyunday Grandeur, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год., рухався зі швидкістю 76 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України (а.с. 10-11).

В якості доказів вчинення водієм зазначеного адміністративного правопорушення в постанові зазначено відеозапис та фотознімок з приладу TruCAM ТС008455 та відеозапис з бодікамери 476347 (а.с. 10).

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі № 3353-XII) регулюються ПДР України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону № 3353-XII).

Пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач рухався в межах населеного пункту с. Потоки зі швидкістю 76 км/год., чим порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України.

Колегія суддів зауважує, що надана відповідачем фотографія з приладу ТruCAM на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, як і відеозапис з приладу, не містить двох обов`язкових критичних даних, а саме довготи і широти місця вимірювання, які можуть достеменно підтвердити географічні координати місця руху транспортного засобу, що позбавляє суд можливості встановити рухався позивач в межах населеного пункту (с. Потоки) чи поза ним.

До матеріалів справи не додано інших доказів, які б підтверджували порушення позивачем п. 12.4 ПДР України, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 286, 271, 272, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Семеська Дмитра Володимировича залишити без задоволення, а рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 вересня 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 11 квітня 2023 року.