Справа № 380/19083/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року

справа №380/19083/22

провадження № П/380/19238/22

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Чаплик І.Д.,

секретар судового засідання Посмітюх К.Т.,

за участі:

представників позивача Саницький А.І., Царук А.П.,

представника відповідача Кучерка Д.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства УКРТЕКСТРЕЙДИНГ до Тернопільської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Приватне підприємство УКРТЕКСТРЕЙДИНГ (80381, Львівська область, м. Дубляни, вул. Підкови, 30 ) звернулося до суду з позовом до Тернопільської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України (46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38 ), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Тернопільської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України № UA 40300/2022/000044/2 від 02.12.2022;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2022/000879 від 02.12.2022 Тернопільської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення господарської діяльності позивач уклав з підприємством OPTIMUMSK, S.R.O. міжнародний контракт купівлі-продажу товарів № 2018/09/01 від 01.09.2018, за умовами якого підприємство «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ» (Покупець) зобов`язувалось купувати в «OPTIMUM SK,S.R.O.» товари відповідно до інвойсів, які докладаються до товаросупровідних документів. П.2.1 Контракту сторонами визначено ціну на тканину, яка закуповується по цьому контракту та зазначено, що ціна зазначається в товарно транспортній накладній на момент відвантаження. Під час декларування вказаного товару позивачем відповідно до ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України було самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом позивача надано відповідачу повний пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України. В декларації митна вартість товару була визначена за ціною договору. Однак, незважаючи на те, що заявлена позивачем митна вартість товарів, імпортованих за контрактом базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, тобто була заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного контракту на поставку товару, який імпортувався (вартість операції), митним органом прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару та картку відмови в прийнятті митної декларації. На переконання позивача, відповідач протиправно здійснив коригування митної вартості ввезеного товару, що призвело до необхідності сплати різниці між сумами митних платежів та нанесено значних збитків позивачу. Крім того, позивачем зазначено, що заявлені товари до розмитнення, розмитнюються не вперше, та були розмитнені без будь-яких зауважень до заявленої митної вартості з боку митного органу. На підставі вказаного, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою від 04 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

25.01.2023 позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Суд ухвалою від 30.01.2023 відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішив розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

15.02.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. Відзив обґрунтований тим, що під час здійснення митного контролю за МД № UA403030/2022/023529 від 31.10.2022 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості оцінюваного товару, а також наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі, зокрема: 1) згідно наявної у митного органу інформації, вартість витрат пального повинна становити щонайменше 4595,64 грн., а не 3108,00 грн.; 2) до митного оформлення подано пакувальний лист до інвойса від 28.10.2022 № 151/10/2022, де зазначений товар зазначений в трьох позиціях з різними характеристиками щодо ваги брутто та нетто, метражу; 3) прейскурант на 2022 рік містить відомості про ціну тканини від 0,82 дол.США/метр до 1,12 дол.США/метр в залежності від інформації про характеристики товару, однак в поданих до митного оформлення документах відсутня документально підтверджена інформація щодо характеристики товару. Таким чином, у сукупності перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах. Відтак, відповідач вважає, що в митниці були всі підстави для того, щоб витребувати додаткові документи, оскільки митна вартість не могла бути визначена за ціною договору в зв`язку з встановленням вищезазначених розбіжностей під час розгляду первинних документів. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Також 16.02.2023 представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

Ухвалою від 20.02.2023 клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено, вирішено здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 15.03.2023.

Ухвалою від 27.02.2023 задоволено клопотання представника відповідача про участь у судових засіданнях у справі №380/19083/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду частково та в зв`язку з технічною неможливістю вирішено провести у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду судове засідання по справі №380/19083/22, наступне після судового засідання, призначеного на 15.03.2023 о 13:30 год. З цих підстав розгляд справи відкладено з 15.03.2023 на 05.04.2023.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Приватне підприємство Укртекстрейдинг є юридичною особою (), засновником товариства є фізична особа, громадянин України ОСОБА_1 .

01.09.2018 приватне підприємство Укртекстрейдинг, від імені якого діяв ОСОБА_1 (покупець), та OPTIMUMSK, S.R.O. від імені якого діяв Milos Horelican (продавець), укладено міжнародний контракт купівлі-продажу товарів № 2018/09/01, за умовами якого сторони домовились про продаж товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту. П.2.1 Контракту, сторонами визначено ціну на тканину, яка закуповується по цьому контракту та зазначено, що ціна зазначається в товарно транспортній накладній на момент відвантаження.

Згідно з контрактом № 2018/09/01 приватне підприємство Укртекстрейдинг, придбало тканину syntetic voven decorative fabric ioo % поліестер на підставі рахунку-фактури (електронного інвойсу) №151/10/22 від 28.10.2022.

Згідно із умовами контракту, продавець поставляє товар на умовах EXW Bratislava. Всі витрати на доставку товару здійснюється за рахунок покупця і включаються у вартість товару.

Відповідно до інвойсу, вартість товару (синтетична декоративна тканина) 413 рулонів становила 15 974,83 США (інвойс №151/10/22 від 28.10.2022).

Згідно із платіжними дорученнями в іноземній валюті ПАТ «Кредобанк» від 21.04.2022 на оплату 14350,07 дол. США., від 26.04.2022 на 14350 дол. США Приватним підприємством Укртекстрейдинг було перераховано кошти на рахунок компанії OPTIMUMSK, S.R.O. за придбання товару: на підставі контракту на поставку товару №2018/09/01 від 01.09.2018 та інвойсу №151/10/22 від 28.10.2022.

31.10.2022 уповноваженою особою позивача для здійснення митного оформлення товару подано до митного органу електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA403030/2022/023529. Згідно з графою 31 митної декларації до митного оформлення заявлений товар - текстильний матеріал у куску (не опуклий та не пишний), що складається з двох шарів, з`єднаних між собою суцільним склеюванням: один шар ворсового трикотажного полотна, з розрізаним вибивним ворсом, що виготовлений з синтетичних волокон поліефіру 100%.Відсотковий вміст 83,0+-0,5%%, від загальної маси текстильного матеріалу; другий шар вибіленої тканини, полотняного переплетення з синтетичних штапельних волокон (поліефір 100%).Відсотковий вміст становить 17,0+--0,5% від загальної маси текстильного матеріалу. Матеріал без покриття та без просочення, поверхнева щільність становить 289+-1 г/м.кв. Всього: 6677,4м.пог/9548,6 м2 (134 рулонів). Виробник: Hongkong Long King Home Textiles imports Export co., Limited. Торговельна марка: Hongkong Long King Home Textiles. Країна виробництва: CN.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації від 31.10.2022 №22UA29U0 митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: пакувальний лист OPTIMUM SK,S.R.O. від 28.10.2022, рахунок-фактуру OPTIMUM SK,S.R.O. від 28.10.2022, автотранспортну накладну від 27.10.2022, свідоцтво про походження товару №PL/MF/AN 0390686 від 28.10.2022, рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД від 23.09.2019, платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 26.04.2022, бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару - видаткові та податкові накладні, документ, що підтверджує вартість перевезення товару, калькуляцію транспортних витрат від 11.04.2022, прейскурант (Прайс-лист] виробника товару від 01.02.2022, прейскурант (оферта] виробника товару від 01.02.2022, контракт № 2018/09/01 від 01.09.2018, доповнення до контракту. некласифіковані документи, які підтверджують заявлену митну вартість, судові рішення, договір про надання послуг митного брокера, договір про перевезення, інші некласифіковані документи, копію декларації країни відправлення. Митна вартість товару заявлена позивачем за першим методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного контракту на поставку товарів, що імпортуються (вартість операції).

Однак, 02.12.2022 Тернопільською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA 40300/2022/000044/2, в графі 33 якого було вказано, що відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товару, який імпортується, у зв`язку з тим, що за результатами розгляду документів, наданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надано калькуляцію витрат на перевезення автомобілем Scania R500 державний номер НОМЕР_1 від 11.04.2022 № 19, разом з тим перевезення вантажу тканини за МД від 31.10.2022 № 403030/2022/023529 здійснено автомобілем Scania R500 державний номер НОМЕР_2 з причепом Schmitz державний номер НОМЕР_3 . Згідно з п.1 цієї калькуляції розрахунок витрат пального формувався на підставі ринкової ціни з розрахунку 37 грн/літр, на сьогоднішній день за даними порталу Мінфін середня ціна дизельного пального - 54,41 грн/літр.. По інформації митного органу вартість пального повинна становити 4595,64 грн., а не 3108,00 грн. Зазначено, що відповідно до електронного інвойсу вартість товару №1ЕМД, №2ЕМД, №ЗЕМД від 31.10.2022 №403030/2022/023529 в залежності від характеристики не відрізняється та складає 0,82 дол. США/метр, хоча до митного оформлення подано пакувальний лист до інвойсу від 28.10.2022 № 151/10/2022, де зазначений товар зазначений в трьох позиціях з різними характеристиками щодо ваги брутто та нетто, метражу. Та, згідно з інформацією, наявною в мережі Інтернет, вартість такої тканини в залежності від артикулів (характеристик) на ринку України суттєво відрізняється. Прейскурант на 2022 рік містить відомості про ціну тканини від 0,82 дол. США/метр до 1,12 дол. США/метр в залежності від інформації про характеристики товару, однак в поданих до митного оформлення документах відсутня документально підтверджена інформація щодо характеристик товару. Таким чином, наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості в повному обсязі. Враховуючи дану інформацію, заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнаною.

Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 Митного кодексу України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статтей 59-63 Митного кодексу України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно з статтею 64 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо раніше визнаних митними органами митних вартостей згідно митних оформлень:

товару №1 - за ЕМД від 22.09.2022 №UA205170/2022/19325 та ЕМД від 18.10.2022 №UA403020/2022/021980 на рівні 3,96 дол. США/кг.

товару №2 - за ЕМД від 22.09.2022 №UA205170/2022/19325 та ЕМД від 18.10.2022 №UA403020/2022/021980 на рівні 5,52 дол. США/кг.

товару №3 - за ЕМД від 22.09.2022 №UA205170/2022/19325 та ЕМД від 18.10.2022 №UA403020/2022/021980 на рівні 5,02 дол. США/кг.

В подальшому відповідно до службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Тернопільської митниці від 14.02.2023 зазначено, що в графі 33 рішення Джерело інформації допущено технічну помилку стосовно джерела інформації, а саме слова: «За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визнаних митними органами митних вартостей згідно митних оформлень: Товару № 1 за ЕМД від 22.09.2022 № UA205170/2022/19325 та ЕМД від 18.10.2022 № UA403020/2022/021980 та на рівні 3,96 дол. США/кг.; Товар №2 за ЕМД від 22.09.2022 № UA205170/2022/19325 та ЕМД від 18.10.2022 №UA403020/2022/021980 та на рівні 5,52 дол. США/кг.; Товар № 3 за ЕМД від 22.09.2022 № UA205170/2022/19325 та ЕМД від 18.10.2022 №UA403020/2022/021980 та на рівні 5,02 дол. США/кг.» слід замінити на: «За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визнаних митними органами митних вартостей згідно митних оформлень: Товар № 1 за ЕМД від 17.10.2022 № UA209140/2022/109622 на рівні 3,96 дол. США/кг. (1,3711 дол. США/кв.м.); Товар № 2 за ЕМД від 18.10.2022 №UA209160/2022/011688 на рівні 5,52 дол. США/кг. (1,9086 дол. США/кв.м.); Товар № 3 за ЕМД від 27.09.2022 № UA204020/2022/024391 на рівні 5,02 дол. США/кг. (2,045 дол. США/кв.м.).

Тернопільською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2022/000879 від 02,12.2022. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA 40300/2022/000044/2 від 02.12.2022.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України.

Суд враховує, що ч. 3 ст. 53 МК України надає можливість митниці виставляти декларанту письмову вимогу про необхідність подачі додаткових документів у 10-ти денний строк лише у трьох випадках: у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; якщо наявні ознаки підробки цих документів; якщо ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що декларантом подано калькуляцію витрат на перевезення автомобілем Scania R500 державний номер НОМЕР_1 від 11.04.2022 № 19, разом з тим перевезення вантажу тканини за МД від 31.10.2022 № 403030/2022/023529 здійснено автомобілем Scania R500 державний номер НОМЕР_2 з причепом Schmitz державний номер НОМЕР_3 . Однак, як з`ясовано судом, в декларації та всіх документах зазначено, що задекларований товар перевозився автомобілем Scania R500 державний номер НОМЕР_2 з причепом Schmitz державний номер НОМЕР_3 . На вимогу відповідача брокером було подано калькуляцію вартості перевезення ідентичного товару, який ввозився раніше та митна вартість якого була підтверджена відповідачем. Крім цього, разом з декларацією було подано довідку про вартість транспортних витрат, в якій зазначений транспорт, яким перевозився товар та такий був поданий до митного оформлення. Суд також враховує доводи позивача, що товар ввозився власним транспортом позивача та паливо закуповувалось ним в різний час, а також докази (калькуляція транспортних витрат від 28.10.2022) про те, що в зазначеному автомобілі Scania R500 державний номер НОМЕР_2 з причепом Schmitz державний номер НОМЕР_3 перевозився не тільки товар, який належить позивачу, а також, товар іншої особи, який також декларувався відповідачу, яка окремо сплачувала позивачу за перевезення.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено, що прейскурант на 2022 рік містить відомості про ціну тканини від 0,82 дол. США/метр до 1,12 дол. США/метр в залежності від інформації про характеристики товару, а в поданих до митного оформлення документах відсутня документально підтверджена інформація щодо характеристик товару. Однак, як з`ясовано судом, характеристика товару зазначена в пакувальному листі, рахунку та митній декларації. Так, на вимогу відповідача, Управлінням експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби дослідження надано експертний висновок № -0156 від 21 листопада 2022 року, яким підтверджено характеристики товару. Суд також враховує відсутність прийняття відповідачем будь-яких рішень щодо зміни класифікації товару.

Суд критично оцінює доводи відповідача в оскаржуваному рішенні про те, що в інвойсі вартість товару в залежності від характеристики не відрізняється та складає 0,82 дол. США/метр, хоча, в поданому до митного оформлення пакувальному листі зазначений товар вказаний в трьох позиціях з різними характеристиками щодо ваги брутто та нетто, метражу, а також інформацію про наявну в мережі Інтернет вартість такої тканини в залежності від артикулів [характеристик] на ринку України, яка суттєво відрізняється.

Суд погоджується з доводами позивача, що вказані митним органом такі фактори, як вага брутто та нетто, та метраж тканини, чи віднесення її до окремої позиції за відтінком чи орнаментом, - не впливає та не є ознаками різниці в ціні метра такої тканини. Щодо посилання митного органу на інформацію про ціни на подібні тканини з мережі Інтернет, то така не може бути підставою для сумнівів щодо митної вартості такого товару з огляду на значну чисельність факторів впливу на формування ринкових цін.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів. що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі № 805/2713/16-а.

Дані митного органу про вищу вартість розмитнених товарів не можуть мати більше значення, ніж подані декларантом документи про товар. Такі дані митного органу не можуть бути єдиною підставою для коригування митної вартості.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №814/3790/14.

Суд також враховує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відсутні будь-які пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що не відповідає п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерством фінансів України від 24.05.2012 №598. Зокрема, у Графі 33 „Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної вартості;

невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Відтак, приймаючи оскаржуване рішення відповідачем не враховано вказані обставини всупереч Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195, згідно з яким посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд також враховує, що при митному оформленні попередніх партій товару, відповідачем вже приймались декларації ВМД (форма МД-2) № UA403030/2022/02193 та ВМД (форма МД-2) № UA403030/2022/004659 та митна вартість визначалась за першим методом (за ціною договору) та здійснювалось митне оформлення ідентичного товару цього ж виробника, придбаного позивачем по цьому ж контракту та відповідачу подавався такий ж перелік документів.

При розгляді цієї справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.12.2021 у справі № 200/6508/20-а, згідно з якою основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, шо декларант правильно визначив митну вартість.

Встановлення митним органом різниці в ціні свідчить про наявність підстав для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції, за якою до митного оформлення пред`явлено товари. Виявлена різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю тотожних товарів згідно з інформаційними ресурсами мережі Інтернет, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників інформаційних ресурсів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не вказав ні конкретних обставини, які викликали відповідні сумніви (а сумніви не були обґрунтованими, в розумінні хоча б одної із трьох підстав, визначених законодавством), ні причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, ні документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.11.2021 у справі № 815/3976/16, в якій зазначено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа № 21-591а15) та в подальшому відображена в інших постановах з цього питання вже Верховним Судом в складі Касаційного адміністративного суду, зокрема у справах №821/1617/17 від 14.08.2018, №815/6827/17 від 29.01.2019, №804/2256/16 від 12.11.2021 року, №1.380.2019.002016 від 04.11.2021 № 480/3558/19 від 17.11. 2021.

Суд встановив, що відповідач витребував у позивача документи, визначені частиною 3 статті 53 МК України, проте не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Натомість відповідач прийняв оскаржуване рішення у зв`язку із неподанням декларантом всіх витребуваних у нього документів.

За позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Щодо обов`язковості чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.08.2018 по справі №821/1617/17. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що також письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Аналогічна правова позиція викладена в у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 по справі №815/1670/17.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. Такий підхід для формування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для його скасування. Крім цього, суд враховує, що митні декларації, які були джерелом інформації для визначення митної вартості згідно оскаржуваного рішення в подальшому були змінені на підставі службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Тернопільської митниці від 14.02.2023, тобто вже при підготовці відзиву на позовну заяву.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість задекларованого позивачем товару, оскільки надані позивачем документи на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару за ціною контракту, є належними, стосуються укладеного контракту, дають можливість ідентифікувати задекларований товар, визначити його характеристики та властивості, і на підставі цих документів, які не містять неточностей та розбіжностей, можливо визначити митну вартість задекларованого товару за ціною контракту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA 40300/2022/000044/2 від 02.12.2022 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст.256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Аналогічна вимога до змісту картки відмови міститься в п.7.1 та п.7.2. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі - Порядок №631), картка відмови складається для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Картка відмови № UA403030/2022/000879 від 02.12.2022 не містить обґрунтування причин відмови в митному оформленні, а саме, митний орган не зазначив, які саме вартісні показники складових митної вартості по товару є непідтвердженими та які відомості про митну вартість товару є неповними, не містить роз`яснення вимог, виконання яких могло б забезпечити можливість прийняття митної декларації за заявленим методом визначення митної вартості, а саме не вказано з посиланням на відповідні норми закону, які відомості про митну вартість підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та в яких документах містяться, а також, які саме вартісні показники складових митної вартості та якими документами мають підтверджуватись за вимогами закону.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно з п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997, набула чинності для України 11.09.1997) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Бендерський проти України" (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997, набув чинності для України 11.09.1997) "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Україна - Тюмень" проти України" (№ 22603/02 §55) зазначено, "… що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи ... Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові статті 1 Першого протоколу, включно із другим реченням, яке необхідно розуміти в світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності".

У даному випадку коригування митної вартості товарів створило ситуацію, в якій позивач, без жодних правових на те підстав, змушений зазнавати фінансового тиску на свою господарську діяльність, що є недопустимим. До того ж доводи відповідача покладені в основу його правової позиції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Суд зазначає, що під час розгляду справи, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про протиправність дій Тернопільської митниці ДМС щодо відмови у застосуванні митної вартості товарів, заявленої позивачем за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність рішень Тернопільської митниці ДМС про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Суд наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

адміністративний позов Приватного підприємства УКРТЕКСТРЕЙДИНГ (80381, Львівська область, м. Дубляни, вул. Підкови, 30 ) до Тернопільської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України (46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38 ) про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Тернопільської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України № UA 40300/2022/000044/2 від 02.12.2022.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2022/000879 від 02.12.2022 Тернопільської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Стягнути на користь Приватного підприємства УКРТЕКСТРЕЙДИНГ (80381, Львівська область, м. Дубляни, вул. Підкови, 30 ) з Тернопільської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України (46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38 ) судовий збір на суму 7307 (сім тисяч триста сім) грн.56коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.04.2023.

Суддя Чаплик І.Д.