Справа № 300/3130/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3130/22 пров. № А/857/1153/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі №300/3130/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №001567/0706, №00568/0706, №001569/0706 від 07.04.2022,-

суддя в 1-й інстанції Шумей М.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі ГУ ДПС у Івано-Франківській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №001567/0706, №00568/0706, №001569/0706 від 07.04.2022.

Позивач вказав, що за наслідками проведених фактичних перевірок контролюючим органом складено відповідні акти від 22.02.2022. У зв`язку з виявленими порушеннями законодавства, зафіксованими у цих актах, винесено податкові повідомлення-рішення від 07.04.2022. Позивач категорично заперечує факти та обставини, висвітлені в ході перевірки, вважає їх надуманими та нічим не підтвердженими. Оскільки оскаржені податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що порушують права позивача, звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки викладені у рішенні є неповними та не відповідають обставинам справи. Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та грубо порушено норми процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, вказав, що стосовно позивача 22.02.2022 складено акт фактичної перевірки 090153 (дату складання акта посадові особи органу ДПС виправили з 11 на 22.02.2022, оскільки прийшли на перевірку вже з чіткою інформацією про нібито наявні порушення за наслідками опрацьованих контрольних стрічок реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО)) та акт фактичної перевірки 090155.

Апелянт категорично заперечив факти та обставини та обставини висвітлені в акті та в ході перевірки, такі є надуманими та нічим не підтвердженими. Суд першої інстанції здійснив вибіркову мотивацію свого рішення тільки щодо окремих порушень.

ОСОБА_1 вказав, що здійснює свою діяльність як фізична особа-підприємець та здійснює продаж підакцизних товарів алкогольних виробів та сигарет. Однак посадовими особами відповідача в акті №090153 взагалі не зазначено та не вказано який товар ними придбавався та на який саме товар та яку суму не видано розрахункового документу. Позивач не здійснює діяльність з продажу інших товарів, крім вказаних вище, а тому не міг видавати розрахункового документу на товар шоколадний батончик «Снікерс». В магазинах позивача здійснюють діяльність двоє підприємців: позивач та підприємець ОСОБА_2 за договором оренди нежитлового приміщення. Саме підприємець ОСОБА_2 здійснює торгівлю іншими товарами ніж позивач, у тому числі шоколадними батончиками, а тому невидача ним розрахункового документу позивача жодним чином не стосувалася. За таких обставин, проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, невидача розрахункового документа встановленого зразка та порушення п. 1 ст. 2 Закону України №265/95-ВР/95-ВР на суму 66,00 грн. та 113,50 грн., а також штрафна санкція 170,25 грн. є безпідставними та необґрунтованими. При цьому в розрахунку фінансових санкцій по акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 зазначено інші номери актів перевірки, ніж ті, які складено стосовно позивача.

Стосовно проведення розрахункових операцій через РРО без використання для підакцизних товарів режиму спеціального програмування коду товарної підкатегорії згідно з ЗКТ ЗЕД, а саме згідно підконтрольної стрічки РРО здійснено продаж алкогольних напоїв без зазначення коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, а саме: 28.10.2021 на суму 140,00 грн. та 20.01.2022 на суму 109,00 грн.. В розрахунку до оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях зазначено за основне порушення відсутність фінансової санкції та вказано штрафну санкцію згідно з п. 6 ст. 17 Закону України №265/95-ВР/95-ВР в розмірі 5100,00 грн.. Однак будь-якого доказу здійснення позивачем такої реалізації товару та здійснення позивачем порушення в такому одиночному випадку позивачу не представлено. Таке порушення є необґрунтоване та безпідставне.

Щодо порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку за встановленою типовою формою, апелянтом зазначено, що відповідачем грубо порушено приписи Закону України №265/95-ВР/95-ВР, оскільки ним не встановлено вартості товару, що знаходиться у місці продажу. Суми, про які зазначено в актах, 13259,33 грн. та 12705,80 грн. є вигадками працівників відповідача, нічим не підтверджується та є необґрунтована. Жодного опису переліку товарів податківцями не здійснювалося. Відповідач не встановив обсягу товару, який перебував на момент перевірки на реалізації, не встановив цін реалізації. Представниками контролюючого органу не витребовувалися (не вимагалися) жодних документів на підтвердження чи спростування вищевикладених фактів.

Апелянт також спростовуючи факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої згідно з відповідними контрольними стрічками вказав, що відповідні вказані контролюючими органами контрольні стрічки РРО не містять інформації та жодним чином не можуть слугувати доказом продажу горілки саме міцністю 40%, а не іншою міцністю, оскільки саме міцність алкоголю прямо впливає на суму мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін. Згідно з видатковою накладною від 27.04.2018 позивач як покупець для реалізації придбавав товар «Блек Джек Сільвер» 0,5 л. не 40%, а 38% та за ціною 63,06 грн. та здійснив продаж за ціною 88,00 грн.. За таких обставин відсутнє порушення закону. Відповідний товар відноситься до категорії товарів «Горілка та лікеро-горілчані вироби» та з відповідним кодом згідно УКТ ЗЕД 220860. Мінімальна ціна за 1 літр 100%-го спирту на момент відпуску становила 447,00 грн., отже мінімальна ціна «Блек Джек Сільвер» 38% становить 84,93 грн. Згідно розрахунку фінансових санкцій штрафна санкція за роздрібну торгівлю горілкою за цінами нижчими від встановлених мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін за такі напої становить 10000,00 грн., що є безпідставним та протиправним.

Також позивач звернув увагу на те, що відносно продавців, які здійснювали торгівлю в магазинах складено протоколи про адміністративні правопорушення, однак провадження за якими у судовому порядку закриті через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зауважив, що у посадових осіб органу ДПС відсутній відеозапис перевірки. Посадові особи органу ДПС у акті перевірки вказали час її початку об 14:00 год., однак не вказали часу закінчення. Фактично перевірки і не проводилися, оскільки акти перевірки складалися в автомобілі перевіряючих.

ФОП ОСОБА_1 просив скасувати рішення Івано-Фанківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 і ухвалити нове, відповідно до якого визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №001567/0706, №001568/0706, №001569/0706 від 07.04.2022.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що працівниками Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на підставі наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 22.02.2022 №370-П проведено фактичну перевірку магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 , також на підставі наказу №371-П проведено фактичну перевірку магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , за результатами яких складено акти від 22.02.2022 року №1046/09/01/РРО/ на бланку 090153 та від 22.02.2022 року №1047/09/01/РРО/ НОМЕР_1 на бланку 090155.

Фактичною перевіркою (акт від 22.02.2022 №1046/09/01/РРО/ НОМЕР_1 ) господарської одиниці, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено факти не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) на загальну суму 113,50 грн. (продаж хліба Панського за ціною 18,50 грн., одної пляшки горілки «Грін Дей Кристал», місткістю 0,5 л, за ціною 95 грн.), проведення платником податків розрахункових операцій з продажу підакцизного товару (згідно з даними контрольних стрічок здійснено 28.10.2021 о 18 год. 57 хв. продаж пляшки горілки «Nemiroff», місткістю 0,7 л за ціною 140 грн.), через РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД, не ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) на загальну суму 13259,33 грн. (згідно з додатком №3 до акту перевірки встановлений надлишок товару, який знаходився в реалізації на господарській одиниці, на загальну суму 13259,33 грн.), чим порушено вимоги пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг», із змінами та доповненнями, (далі Закон №265/95-ВР/95-ВР).

Згідно акта перевірки від 22.02.2022 №1046/09/01/РРО/, ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесене ППР від 07.04.2022 №001569/0706, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції на загальну суму 18529,58 грн., а саме:

- 13259,33 грн. (13259,33 грн. х 100%) за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання;

- 5100 грн. (17 грн. х 300) за проведення розрахункових операцій через РРО та/або програмний РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД;

- 170,25 грн. (113,50 грн. х 150%) за кожне наступне вчинене порушення щодо непроведения розрахункових операцій через РРО.

Перевірка проведена у присутності, зокрема, ФОП ОСОБА_1 , який підписав акт перевірки без зауважень.

Фактичною перевіркою (акт від 22.02.2022 №1047/09/01/РРО/ НОМЕР_1 ) господарської одиниці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено факти не проведення розрахункових операцій через РРО на суму 66 грн., (продаж пачки сигарет «Прима» за ціною 52 грн., батончик «Снікерс» за ціною 14 грн.), не ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) на загальну суму 12705,80 грн., (згідно з додатком №3 до акту перевірки встановлений надлишок товару, який знаходився в реалізації на господарській одиниці, на загальну суму грн.), чим порушено вимоги пунктів 1,12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Також перевіркою встановлено факт проведення платником податків через РРО, роздрібної торгівлі алкогольним напоєм (алкогольний напій «Блек Джек», міцністю 40% за ціною 88 грн.) за ціною нижчою за встановлену мінімальну роздрібну ціну на такі напої.

На момент вчинення правопорушень чинними були вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», із змінами та доповненнями, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №748, згідно з якою з 02.10.2018 мінімальна роздрібна ціна, зокрема, алкогольних напоїв, міцністю 40%, місткістю 0,5 л становить 89,40 гривень.

За розглядом акта перевірки від 22.02.2022 № 1047/09/01/РРО/ НОМЕР_1 , ГУ ДПС в Івано-Франківській до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції на загальну суму 22804,80 грн., а саме:

- 12705,80 грн. (12705,80 грн. х 100%) за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання 99 грн. (66 грн. х 150%) - за кожне наступне вчинене порушення щодо не проведення розрахункових операцій через РРО (ППР від 07.04.2022 №001567/0706);

- 10000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої (ППР від 07.04.2022 №001568/0706).

Перевірка проведена у присутності, зокрема, ФОП ОСОБА_1 , який підписав акт перевірки із зауваженнями.

У зв`язку з вищенаведеним та на підставі актів фактичних перевірок від 22.02.2022 №1046/09/01/РРО/, №1047/09/01/РРО/ НОМЕР_1 винесено податкові повідомлення-рішення від 07.04.2022 № 001567/0706, 001568/0706, 001569/0706.

Позивач не погодившись із такими рішеннями відповідача звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що будь-яких документів, які б підтверджували облік та походження товару, за аргументами відповідача, не були надані суб`єктом господарювання при проведенні перевірки.

Починаючи з 16.07.2021 у позивача виник обов`язок ведення обліку доходів і витрат за встановленою Типовою формою, затвердженою Наказом №261.

В розумінні абз. 2 п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР платник податків зобов`язаний подавати до фактичної перевірки не тільки документи про «походження» товару, але й документи які окремо засвідчують обставину «облік» товарів.

У спірних правовідносинах відповідач наполягає на не поданні позивачем будь-яких доказів, що отриманий ним для реалізації товар, наявний при проведенні перевірки, був облікований останнім в установленому порядку, в тому числі за правилами ведення Типової форми.

Саме відсутність обліку наявного товару за правилами наказу Міністерства фінансів України від 13.05.2021 за №261 і стало юридичною підставою для висновку про не відображення ФОП ОСОБА_1 обліку товарних запасів за місцем їх реалізації за встановленою Типовою формою.

З позиції суду першої інстанції, взаємна дія правових положень абз. 2 п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР і п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України зобов`язують платника податків при проведенні фактичної перевірки без окремої письмової вимоги надати документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

На підставі вказаного суд першої інстанції дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №001567/0706, №001568/0706, №001569/0706 від 07.04.2021 не підлягають скасуванню.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову та зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 ПК України).

Відповідно до приписів п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з приписами п. 177.10 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95ВР (далі Закон №265/95-ВР, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ст. 2 Закону №265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;

розрахункова операція приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти); 11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості; 12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) (п.п. 1, 2, 11, 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР).

Приписами п.п. 1, 7 ст. 17 Закону №265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення;

7) триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) (ст. 20 Закону №265/95-ВР).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначенні Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ст.. 1 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР алкогольні напої продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно зі ст. 18 Закону №481/95-ВР Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», із змінами та доповненнями, затверджені розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв з розрахунку мінімальної ціни за 1 літр 100-відсоткового спирту.

Статтею 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді за здійснення оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Стосовно податкових повідомлень-рішень №001567/0706 від 07.04.2022 та №001569/0706 від 07.04.2022, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Податкове повідомлення-рішення №001569/0706 від 07.04.2022 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 18529,58 грн та №001567/0706 від 07.04.2022 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 12804,8 грн винесені у зв`язку з виявленням в ході фактичних перевірок порушень вимог п.п. 1, 2, 11, 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР, Наказу Міністерства фінансів України №496 від 03.06.2021 «Про затвердження порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного внеску».

Так, згідно з податковим повідомленням-рішенням №001567/0706 від 07.04.2022 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 12804,8 грн до позивача застосовано штрафні санкції 12705,80 грн за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання; 99,00 грн (66,00 грн х 150%) за кожне наступне вчинення порушення щодо не проведення розрахункових операцій через РРО.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням №001569/0706 від 07.04.2022 на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 18529,58 грн до позивача застосовано штрафні санкції 13259,33 грн за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання; 5100,00 грн. (17,00 грн х 300) за проведення розрахункових операцій через РРО та/або програмний РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної під категорії згідно з УКТЗЕД; 170,25 грн (113,50 грн х 150%) за кожне наступне вчинення порушення щодо не проведення розрахункових операцій через РРО.

Відповідно до п.п. 19, 20 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб-підприємців» за №786-IX від 14.07.2020, згідно з якими п. 177.10 ст. 177 і п. 178.6 ст. 178 ПК України викладено у новій редакції, наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 за №261 затверджено Типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 за №261 затверджено нову Типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення (далі Наказ №261), а попередній наказ Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 за №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» втратив чинність 16.07.2021 (далі Наказ №481).

Слід констатувати, що Наказ №481 за своїм змістом дублює норми правової поведінки платника податків, які визначені в наказі Міністерства фінансів України від 13.05.2021 за №261 і яким затверджено Типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення.

Згідно з п. 1 Наказу №261 фізичні особи-підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі самозайняті особи), зобов`язані вести облік доходів і витрат. На підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу на виконання приписів пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язані, поряд з іншим, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації.

Вказана правова позиція викладено у постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №809/886/15, від 12.03.2020 у справі №808/2540/16 та від 23.10.2020 у справі №816/2932/15.

Відповідач стверджує, що при проведенні перевірки будь-яких документів, які б підтверджували походження та окремо облік товару не були надані суб`єктом господарювання.

У контексті викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне зазначити, що первинні документи наявні у суб`єкта господарювання, в силу приписів п. 177.10 ст. 177 ПК України, є свідченням про походження товару, втім наявність таких документів не позбавляє обов`язку суб`єкта підприємницької діяльності відображати облік товарних запасів за місцем їх реалізації відповідно до встановлено Типової форми.

Закон №265/95-ВР вимагає від суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, поряд з іншим, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

За змістом абз. 2 п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Однак такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Відповідно до підпункту 2.2.11. пункту 2 актів (довідок) фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування, а тому відповідні приписи не розповсюджуються на позивача.

Відповідно до абз. 2 п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР платник податків зобов`язаний подавати до фактичної перевірки не тільки документи про «походження» товару, але й документи, які окремо засвідчують обставину «облік» товарів.

Отже, вище наведена норма вимагає від суб`єкта господарювання надавати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Та вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Тобто, у будь-якому разі суб`єкт господарювання, у тому числі фізична особа-підприємець, не має права реалізовувати необлікований товар в місці їх публічної реалізації і знаходження в об`єкті торгівлі.

У спірних правовідносинах відповідач наполягає на неподання позивачем будь-яких доказів, що отриманий ним для реалізації товар, наявний при проведенні перевірки, був облікований останнім в установленому порядку, в тому числі за правилами ведення Книги обліку та витрат.

Абзацом 2 п. 1 розділу І Наказу №261 визначено, що на підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

В силу правових вимог пунктів 2-4 Наказу №261 облік доходів і витрат ведеться в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі засобами електронного кабінету у порядку, встановленому законодавством.

У разі ведення обліку доходів і витрат у паперовому вигляді самозайнята особа зобов`язана виконувати записи розбірливо чорнилом темного кольору або кульковою ручкою. Внесення виправлень здійснюється шляхом створення нового запису, який засвідчується підписом самозайнятої особи.

У разі ведення обліку доходів і витрат в електронному вигляді самозайнята особа зобов`язана вести таку форму у форматі EXCEL, крім випадку ведення обліку доходів і витрат в електронній формі засобами електронного кабінету.

Таким чином, на підставі первинних документів, які свідчать про прихід товарно-матеріальних цінностей за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Зокрема, у графі 5 Типової форми, затвердженої Наказом №261, щоденно зазначаються «реквізити документа, який підтверджує понесені витрати», що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом.

Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Такими документами також є видаткові накладні і розхідні накладні, на підставі яких ФОП ОСОБА_1 отримав у постачальників (контрагентів-продавців) товар (алкогольні напої розфасовані у пляшках), стосовно якого контролюючим органом встановлено порушення.

Отримання позивачем у постачальників товару із видатковими/розхідними накладними засвідчує набуття права на їх реалізацію в ході власної господарської (підприємницької) діяльності.

При цьому, у графі 6 Типової форми щоденно відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Отже наявність у Типовій формі графи «5» і «6» надає можливість суб`єкту підприємницької діяльності щоденно відображати облік товарних запасів за місцем їх реалізації, шляхом внесення у таку форму реквізитів документів, які підтверджують понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, а також суми витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Належне ведення Типової форми дає змогу щоденно відобразити придбання товарів та послуг, відповідно обліковувати товарні запаси на підставі записів до Типової форми, а також відповідних документів, які підтверджують придбання.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в п. 86.7 ст. 86 ПК України платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач стверджуючи про належне ведення товарного обліку не надав доказів вказаних фатів ні при перевірці, ні до матеріалів справи.

З огляду на приписи п. 44.6 ст. 44 ПК України, вважається, що документи, які не були надані під час перевірки (чи протягом 5 днів після її проведення) вважаються відсутніми у такого платника податків.

Також доцільно зауважити, що 26.11.2021 набрав чинності Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом №496 від 03.09.2021.

При цьому, як з`ясовано судом, будь-яких документів, які б підтверджували облік та походження товару, за аргументами відповідача, не були надані суб`єктом господарювання при проведенні перевірки, що своєю чергою унеможливило перевірку порядку ведення позивачем обліку товарів, а також здійснення ним продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Отож, зважаючи на приписи ст. 20 Закону №265/95-ВР у зв`язку з не відображенням позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації за встановленою Типовою формою, до позивача обґрунтовано застовано штрафні санкції.

Разом з тим доцільно зауважити, що згідно відомості (додаток №3) про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 22.02.2022 при перевірці магазинів ФОП ОСОБА_1 податковим органом виявлено не облікований товар на суму 6896,00 грн., 5809,80 грн., 12284,33 грн., 975,00 грн. (а.с.47-48, 49-50, 59-60, 61).

Вказані відомості підписані ФОП ОСОБА_1 без застережень.

За таких обставин письмовими доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується, що посадовими особами складено відомість із опису фактичних залишків запасів станом на 22.02.2022 на об`єктах перевірки, загальні суми яких 13259,33 грн. та 12705,80 грн., відображені в п. 2.2.20 актів перевірок. Такі відомості є додатками до актів (довідкок) фактичних перевірок.

Не зважаючи на викладене, а особливо на власноручне підписання вказаних відомостей, володіючи інформацією про встановлену контролюючим органом на об`єкті перевірки загальну вартість товарних запасів, щодо яких не підтверджено ведення в установленому порядку їх облік, позивач стверджує про не підтвердження таких сум, відсутність факту опису переліку товару, а також того, що представники контролюючих органів витребовували будь-які документи.

У контексті викладеного, колегія суддів акцентує увагу на тому, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (підпункт 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 80.1 ст. 80 ПК України).

Тобто, така перевірка, серед іншого, здійснюється контролюючим органом без попередньої вимоги, з метою з`ясування на певну календарну дату обставини дотримання/недотримання платниками податків законодавства, в тому числі ведення суб`єктами господарювання в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Колегія суддів зазначає, що приписи як Закону №265/95-ВР, так і приписи ПК України (абз. 2 п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР, п. 85.2 ст. 85 ПК України) зобов`язують платника податків при проведенні фактичної перевірки без окремої письмової вимоги надати документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Контролюючі органи, у тому числі, мають право вимагати під час проведення перевірок від платника податків, що перевіряються, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (підпункт 20.1.9. п. 20.1. ст. 20 ПК України).

За таких обставин застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за здійснення реалізації товарів, як не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання в сумах 13259,33 грн та 12705,80 грн підтверджується сукупністю письмових доказів, долучених до матеріалів справи.

Стосовно штрафної санкції в сумі 5100,00 за проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизної групи товарів, чим порушено п. 11 ст. 3 Закону №265/95-ВР, колегія суддів зазначає таке.

Відповідач, на підтвердження обставини порушення позивачем п. 11 ст. 3 Закону №265/95-ВР, подав до матеріалів справи копії фіскальних чеків про реалізацію горілки «Nemiroff» через РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого товару (а.с.46).

Так, наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 за №1057 затверджено Порядок передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів державної податкової служби (далі Порядок №1057).

Згідно з підп. 1.2. п. 1 Порядку №1057 система зберігання і збору даних РРО (далі СЗЗД РРО) загальнодержавна система, призначена для збору даних РРО та передачі цих даних до системи обліку даних РРО в ДПС за технологією зберігання і збору даних РРО для Державної податкової служби України.

Передача даних РРО до серверу обробки інформації, в силу вимог п. 9.1. Порядку №1057, виконується згідно з регламентом, заданим у конфігурації РРО у форматі XML-документів, визначеному у протоколі передачі інформації.

Позивачем до суду не надано жодного доказу на спростування вказаного правопорушення.

Крім цього, у колегії судів відсутні будь-які відомості про некоректну роботу (функціонування) реєстратора розрахункових операцій чи формування ним відомостей із помилковими даними щодо фіксації та/або занесення неточної (помилкової) інформації щодо фіскальних чеків за коментований період.

Вказані обставини серед іншого підтверджують проведення позивачем розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизної групи товарів та правильність обчислення і застосування фінансової санкції у сумі 5100,00 грн.

Своєю чергою стосовно застосування фінансових санкцій за кожне наступне вчинення порушення щодо не проведення розрахункової операцій через РРО, колегія суддів зауважує таке.

У матеріалах справи містяться копії постанов Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2022 у справі №338/228/22 про закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та від31.03.2022 у справі №338/231/22 про закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.17-18, 19-20).

Вказані постанови набрали законної сили.

Відповідно до ст. 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Також, як було вказано вище, відповідно до абз.1-2 п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

При цьому, ч. 1 ст. 155-1 КУпАП передбачено, що порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг тягне за собою накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, системний аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що за порушення вимог Закону №481/95-ВР встановлено два різні види юридичної відповідальності, яка застосовується до різних суб`єктів: фінансова відповідальність - до суб`єктів господарювання, адміністративна відповідальність - до посадових осіб підприємств-виробників, імпортерів і продавців цих товарів.

Так само і за порушення вимог Закону №265/95-ВР встановлено два різні види юридичної відповідальності, яка застосовується до різних суб`єктів: фінансова відповідальність - до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), адміністративна відповідальність - до посадових осіб підприємств-виробників, імпортерів і продавців цих товарів.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку, що закриття провадження у справах про притягнення продавців до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.155-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в їх діях складу адміністративного правопорушення не виключає підстав для притягнення ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності шляхом застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Законами №481/95-ВР, №265/95-ВР та ПК України.

Доцільно зауважити, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 78 КАС України).

Між тим, предметом розгляду цієї справи є правомірність податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача як суб`єкта господарювання за порушення вимог Законів №481/95-ВР та №265/95-ВР.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.08.2019 у справі №824/406/18а.

Дійсно, ч. 4 ст.78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В той же час, передбачене ч. 4 ст. 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматись судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративний суд не повинен сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених ч. 4 ст. 78 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку.

При цьому суд також повинен враховувати вимоги щодо необхідності офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на його думку, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Аналогічно наявність у судовому рішенні в іншій адміністративній справі висновку щодо неправомірності позиції, викладеної в акті податкової перевірки, не може бути беззастережною підставою для визнання протиправним податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.09.2018 у справі №813/7398/14.

Отже, висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчинення правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов`язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку та не звільняє від процесуального обов`язку офіційного з`ясування обставин справи.

Так, зі змісту вказаних вище постанов Богородчанського суду Івано-Франківської області, відповідно до яких закрито провадження у справі №338/231/22 та у справі №338/228/22 про притягнення продавців у магазинах ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 155-1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, слідує, що суд дійшов таких висновків, зокрема, з огляду на те, що відповідні продавців не здійснюють самостійно господарської діяльності, а виконують функції, визначені роботодавцем, тому не є суб`єктами вказаниї адміністративних правопорушень.

Крім того, суть адміністративних правопорушень у протоколах про адміністративні правопорушення не розкриті, не розкриті правопорушення і в складених актах фактичних перевірок.

Водночас, в рамках розгляду цієї справи, відповідачем було надано суду як акти фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 , так і додатки до нього, які є носіями доказової інформації, в тому числі і письмові пояснення продавців магазинів ФОП ОСОБА_1 якими відповідні порушення визнано (а.с.45, 57).

За наведених обставин у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наданими в рамках розгляду цієї справи доказами доведено факти порушення ФОП ОСОБА_1 п. п. 1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР у вигляді проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій і без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документа, і висновки Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, викладені у постановах від 31.03.2022 у справі №338/228/22 та від 31.03.2022 у справі №338/231/22 цього не спростовують.

Підсумовуючи викладене у сукупності податкові повідомлення-рішення №0001567/0706 від 07.04.2022 та №№001569/0706 від 07.04.2022 є правомірними та скасуванню не підлягають.

Досліджуючи правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 07.04.2022 за №001568/0706, якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції сумі 10000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, колегія суддів зазначає таке.

Так, в акті перевірки зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 здійснено реалізацію віскі «Блек Джек» 0,5 л міцністю 40% за ціною 88,00 грн (згідно контрольних стрічок РРО 16.10.2022, 18.01.2021, 26.01.2021, 19.03.2021, 02.04.2021, 09.06.2021, 30.06.2021), тобто на думку перевіряючого органу за цінами, нижчими за встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 за № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

Позивач не заперечує обставину реалізації алкогольного напою міцністю 38%, однак заперечує реалізації товару саме віскі «Блек Джек» міцністю 40%. Окрім того вважає, що фактично мало місце реалізація алкогольного напою, а не справжнього «віскі» по коду 220830 на підтвердження наведеного долучив видаткову накладну від 27.04.2018 №ТД-0042532 (а.с. 21).

Згідно з вказаною накладною в асортименті товарів вказані серед іншого «Напій алкогольний міцний BLACK JACK «LIMITED EDITION HONEY» 0.5 л 40% та напій алкогольний міцний «Блек Джек Сільвер» 0,5 38% (код 2208.90.69.00) (а.с.21).

Особливу увагу заслуговує твердження апелянта про те, що ним фактично було реалізовано алкогольний напій «BLACK JACK SILVER» 38% за кодом УКТЗЕД 2208060 щодо якого Постановою №957 установлено розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, зокрема, мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту для горілки та лікеро-горілчаних виробів (коди УКТ ЗЕД 2208 60) становить 447,00 гривень, а мінімальна ціна вказаного напою повинна становити 84,93 гривень, тому вважає, що сума продажу даного товару згідно контрольних стрічок РРО була вищою, ніж мінімально встановлена.

Напій алкогольний міцний BLACK JACK «LIMITED EDITION HONEY» 0,5 л 40% та напій алкогольний міцний «Блек Джек Сільвер» 0,5 38% надійшли позивачу, згідно видаткової накладної від 27.04.2018 №ТД-0042532 за ціною з ПДВ 66,90 грн та 63,06 грн відповідно.

Водночас, відповідачем доказів щодо продажу позивачем алкогольного напою «Блек Джек» міцністю 40% суду не надано.

Абзацом 13 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР установлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відсутність належних, допустимих і беззаперечних доказів реалізації позивачем алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, неможливість ідентифікувати продані напої за кодом УКТ ЗЕД, унеможливлює застосування до фізичної особи-підприємця штрафних санкцій.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №803/1789/16.

З врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 07.04.2022 №001568/0706 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 10000,00 гривень.

Суд апеляційної інстанції також зауважу, що формальні порушення допущені стосовно акта перевірки, не є підставою для скасування підставних за своїм змістом податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а суд першої інстанції не у повному обсязі дослідив докази, які наявні у матеріалах справи та не звернув увагу на встановлені та описані судом апеляційної інстанції обставини, ба більше не надав оцінки усім податковим повідомленням-рішенням від 07.04.2022, що зумовило невірні висновки про наявність підстав для відмови в задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Оскільки позовні вимоги задоволено частково (розмір частки від суми позовних вимог - 24,2%), стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає судовий збір в сумі 240,16 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі №300/3130/22 - скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 07.04.2022 №001568/0706.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (79018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 240,16 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 10 квітня 2023 року