Справа № 320/5851/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 квітня 2023 року м. Київ Справа № 320/5851/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення збитків,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність відповідача щодо виплат доходу за ОВДП UА та за ОВДП UА протиправною, та такою, що нанесла Позивачу матеріальні збитки;

- визнати бездіяльність Відповідача щодо надання Відповідачу відповідних роз`яснень та інформації на Запити Позивача щодо виплат/невиплат доходу за ОВДП НОМЕР_1 та за ОВДП НОМЕР_2 в Листопаді 2022 протиправною;

- стягнути з Відповідача: матеріальні збитки - кошти доходу за ОВДП UА в сумі 40259 грн., які Позивачу не були виплачені Відповідачем 23.11.2022, та кошти доходу за ОВДП НОМЕР_2 в сумі 37050 грн., які Позивачу не були виплачені Відповідачем 30.11.2022.

22 березня 2023 року, ухвалою суду вказана позовна заява відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України залишена без руху з підстав невідповідності останньої ч. 1, ч. 5, ч. 9 ст. 160, ч. 3 ст. 161 КАС України із зазначенням позивачу способу усунення недоліків позовної заяви та строк їх усунення.

Відповідно, позивачу запропоновано судом усунути недоліки позовної заяви шляхом:

- складену позовну заяву за формою та вимогами процесуального законодавства, із послідовним, змістовним викладенням обставин суті спору та прохальної частини позову (у відповідній кількості для суду та відповідачів по справі);

- докази сплати (доплати) судового збору в розмірі 3 220,80 грн. (оригінал платіжного доручення (квитанції)).

Позивачем отримано ухвалу суду належним чином 22.03.2023.

Через систему "Електронний суд" судом отримано від ОСОБА_1 заяву про усунення недоліків від 23.03.2023 та додані до неї, серед інших: уточнена позовна заява від 22.03.2023, заява про звільнення від сплати судового збору. Також, подано заяву від 23.03.2023та додаток до заяви від 24.03.2023.

Отримавши вказану заяву із додатками, суддя зазначає наступне.

Судом під час перевірки позовної заяви та доданих до неї документів на дотримання вимог процесуального законодавства у відповідності до ст.ст. 160, 161 КАС України, судом зокрема було встановлено недотримання позивачем вимог ч. 3 ст. 161 КАС України щодо надання до суду доказів сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

Враховуючи, те що позивачем разом із позовом було подано до суду заяву про звільнення від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст.2 Закону України "Про судовий збір", судом було зазначено про те, що відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду та роз`яснено, що наведене положення Закону України "Про судовий збір" передбачає звільнення від сплати судового збору у разі відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а отже, для звільнення від сплати судового збору на цій підставі, на час звернення із вимогою про відшкодування шкоди ця бездіяльність повинна бути визнана судовим рішенням незаконною.

Суд також наголосив, що матеріали адміністративного позову не містять доказів, які б підтверджували, що бездіяльність відповідача визнана протиправною в установленому законом порядку, зокрема відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а в межах даної справи рішення ще не прийнято та, як наслідок не встановлено, що позивачу заподіяно шкоду незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою. Тому, на стадії до відкриття провадження у справі суд немає можливості встановити, що спірна матеріальна шкода, завдана незаконними діями, бездіяльністю відповідача.

Виходячи з того, що на даний час не встановлено прийняття відповідачами незаконного рішення чи вчинення дій або бездіяльності по відношенню до позивача, суд дійшов висновку та вказав в ухвалі суду від 22.03.2023, що позивач в межах даної справи не входить до переліку осіб, які звільняються від сплати судового збору згідно з п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", а отже при зверненні до суду з даним позовом необхідно сплачувати судовий збір та з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_1 визначено до сплати судовий збір у розмірі 3 220,80 грн. та надати до суду належний доказ сплати вказаної суми судового збору.

У своїх заявах від 23.03.2023 та від 24.03.2023 ОСОБА_1 зазначив про непогодження із висновками суду щодо відмови у задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору вважає, що за наявності рішення про визнання бездіяльності відповідача, позивач буде позбавлений права на звернення до суду із вимогою про відшкодування шкоди за ст. 1173 ЦКУ. ОСОБА_1 наполягає на наявності підстав для звільнити від сплати судового збору за п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" із вказівкою на постанову ВС у складі Касаційного господарського від 29.12.2020 у справі №924/159/14, та посилаючись на ст. 1, ст. 4, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" вказує на те, що він є споживачем фінансових послуг, які надаються відповідачем у вигляді регулярної виплати Купонного доходу на залучені відповідачем інвестовані позивачем кошти на придбання ОВДП, із зобов`язанням повернення інвестованих коштів позивачу.

Суд зазначає, що вказані ОСОБА_1 підстави для звільнення від сплати судового збору є необґрунтованими з огляду на наступне.

За ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист за визначеним вказаною статтею шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Позивачем в даній справі заявлено вимоги до Міністерства фінансів України, як суб`єкта владних повноважень, за позицією ОСОБА_1 щодо наявної бездіяльності з боку вказаного відповідача щодо виплат/невиплат доходу за ОВДП НОМЕР_1 та за ОВДП НОМЕР_2 , яка нанесла позивачу матеріальні збитки за ОВДП UА в сумі 40259 грн., що не були виплачені 23.11.2022, а також за ОВДП UА в сумі 37050 грн., які не були виплачені 30.11.2022, бездіяльності щодо не надання роз`яснень та інформації на запит позивача. Як наслідок позивачем заявлено вимогу стягнути вказані суми у вигляді завданих останньому матеріальних збитків за ОВДП.

Зазначення позивачем ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" та висновки постанови ВС у складі Касаційного господарського від 29.12.2020 у справі №924/159/14 не звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позову в адміністративному порядку до адміністративного суду, законодавство про захист прав споживачів підлягає застосуванню в разі звернення до місцевого чи господарського суду за захистом порушених майнових прав у сфері фінансових послуг в порядку цивільного чи господарського судочинства, та в даній справі позивачем заявлено вимоги про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень Міністерства фінансів України. Висновки ВС у справі №924/159/14 стосуються вирішення завданих майнових збитків підприємству в межах обставин банкрутства.

Виходячи з предмету спору, сторін по справі, вказаний спір є адміністративним та має розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір заявлено до суду в порядку адміністративного судочинства, який підлягає застосуванню та дотриманню в даному випадку останнім.

Виходячи з вищевикладеного суд зазначає, що позивач не входить до переліку осіб, які звільняються від сплати судового збору, не підлягає в даному спорі застосуванню п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", при зверненні до суду з даним позовом необхідно сплачувати судовий збір та з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", відповідно ОСОБА_1 було визначено до сплати судовий збір у розмірі 3 220,80 грн.

В наступному, судом було вказано позивачу в ухвалі суду від 22.03.2023 про те, що за ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування та згідно ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Враховуючи також ч. 9 ст. 160 КАС України суд зазначив для позивача, що у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За висновками суду подана позивачем позовна заява не містить в собі чіткого та логічного викладення встановленого порушеного права, наслідки останнього, викладення обставин та вчинених позивачем дій в адміністративному порядку та з позовної заяви наявна непослідовність викладення позиції позивача та вказано, що така має бути приведена у відповідність до ч. 1 та ч. 5 ст. 160 КАС України.

У заяві на усунення недоліків від 24.03.2023 ОСОБА_1 вказав про те, що він не має спеціальних знань про властивості та характеристики продукції ОВДП, яку він прибав у відповідача, що вплинуло на відповідний виклад ним підстав та обставин звернення до суду із позовом та наполягав на тому, що відповідач обмежує його право в наданні запитуваної інформації з метою унеможливлення захисту прав в суді.

Перевіривши отриману через систему "Електронний суд" позовну заяву, суд зазначає про те. що остання не відповідає вимогам ч. 1 та ч. 5 ст. 160 КАС України, не містить в собі чіткого та логічного викладення встановленого порушеного права, наслідки останнього, викладення обставин та вчинених позивачем дій в адміністративному порядку та з позовної заяви наявна непослідовність викладення позиції, здійснено вставки скріншотів вимог, листів, інформаційних запитів. Суд зазначає, що такі скріншоти вимог, листів, інформаційних запитів мають бути долучені до позовної заяви як докази встановленого порушеного права та інтересів особи, що звертається до суду за захистом порушених прав та інтересів з боку суб`єта владних повноважень.

Також суд зазначає, що положенням ч.1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та за ч. 4 ст. 6 КАС України вбачається заборона для суду у відмові в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, у зв`язку з чим, суд зазначає слідуюче.

Право на судовий захист передбачено ст. 55 Конституції України, зокрема, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пункт 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також покликаний гарантувати право на судовий захист: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Статтею 6 Закону України "Про судоустрій України" "усім суб`єктам правовідносин гарантується захист їх прав, свобод і законних інтересів незалежним і неупередженим судом, утвореним відповідно до закону". Право на судовий захист передбачає не лише ухвалення правосудного судового рішення, яким суд поновлює чи в інший спосіб надає захист порушеним правам, свободам чи інтересам особи, а й реальне виконання цього рішення.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вказані вище положення ч. 1 ст. 5 КАС України щодо права особи на звернення до суду за захистом порушеного права із визначенням відповідного способу захисту, запропонованого вказаною статтею процесуального законодавства, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 по справі №640/7310/19, в якій зазначено, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать. Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається із позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вбачається, що позивачем не виконано вимог ухвали суду від 23.03.2023.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суд зазначає, що строк виконання вимог суду у позивача закінчився - 03.04.2023.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 169 КАС України).

Таким чином, у зв`язку із не усуненням позивачем недоліків позовної заяви у визначений судом строк, даний адміністративний позов підлягає поверненню позивачу.

Суд зазначає для позивача, що відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення збитків, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Войтович І.І.