Справа № 360/111/23
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/111/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 10 лютого 2023 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач, ГУНП в Луганській області) з такими вимогами:

1) визнати протиправними дії ГУНП в Луганській області щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до органу Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби»;

2) зобов`язати ГУНП в Луганській області оформити та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії:

- часу проходження служби з 20 травня 2014 року по 30 квітня 2018 року, протягом якого позивач безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці;

- часу проходження служби з 22 березня 2003 року по 17 березня 2009 року, протягом якого позивач проходив службу в патрульно постовій службі міліції та на посаді міліціонера групи конвойної служби міліції, на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів.

В обґрунтування вимог зазначено, що в період з 15 листопада 2000 року по 10 квітня 2002 року позивач проходив військову службу в Збройних силах України, в період з 14 жовтня 2002 року по 06 листопада 2015 року - в органах внутрішніх справ України на різних посадах, в період з 07 листопада 2015 року по 08 травня 2020 року - в Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Луганській області від 04 травня 2020 року № 410 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 08 травня 2020 року. Цим наказом позивачу встановлена вислуга років у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 18 днів; у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 09 років 10 місяців 18 днів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 період служби позивача в органах внутрішніх справ України з 22 березня 2003 року по 10 лютого 2004 року на посаді міліціонера ППС та з 10 лютого 2004 року по 17 березня 2009 року на посаді міліціонера конвойної служби підлягає зарахуванню до вислуги років у розрахунку 1 місяць служби за 40 днів, а період безпосередньої участі в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області з 20 травня 2014 року по 30 квітня 2018 року - один місяць служби за три місяці.

Таким чином, з урахуванням пільгової вислуги років, вислуга років позивача складає: 28 років 10 місяців 06 днів, що дає йому право на пенсію згідно з положень пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивач 29 грудня 2022 року звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою про проведення розрахунку вислуги років для виходу на пенсію та спрямування відповідних документів до Пенсійного фонду України.

У відповідь на заяву позивачем 27 січня 2023 року на адресу електронної пошти отримано лист ГУНП в Луганській області від 26 січня 2023 року № 171/111/58/05-2023, в якому відповідач відмовив у підготовці та направленні документів до ГУПФУ для призначення позивачу пенсії, пославшись на те, що позивач нібито не має права на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», так як вислуга років в календарному обчисленні складає 18 років 11 місяців 18 днів, натомість як згідно з вказаним Законом для призначення пенсії необхідно не менше 24 років та 6 місяців і більше.

Однак позивач не згоден з такими діями ГУНП в Луганській області, вважає їх протиправними, так як, на його думку, має повне право на призначення пенсії у відповідності до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». На думку позивача, при визначенні вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ГУНП в Луганській області зобов`язане було зарахувати вищевказані періоди роботи позивача на пільгових умовах.

Ухвалою від 13 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від ГУНП в Луганській області 20 лютого 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

З посиланням на положення, пункту «а» статті 12, статтю 17 Закону № 2262-ХІІ, пункти 1-2 Порядку № 393 представник відповідача зазначає, що умовами для призначення пенсії за вислугу років є наявність у особи на день звільнення саме календарної вислуги років. З системного аналізу вказаних матеріальних норм права, спеціальний закон, яким є Закон № 2262-XII, не встановлює способу, який дозволяє включати вислугу років у пільговому обчисленні до календарної вислуги, яка дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

Представник відповідача зауважує, що позовні вимоги позивача обґрунтовані редакцією Порядку № 393, яка втратила чинність згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393».

Проте на час виникнення спірних правовідношень підпункт «а» пункту 3 Порядку № 393 зазнав змін, відповідно до яких зарахування строку, у даному випадку, участі в АТО та проходження служби на посадах в патрульно-постовій службі, конвойній служби на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція вказаного підпункту.

При цьому Порядок № 393 (пункт 2-1) передбачає обчислення календарної вислуги років за пунктами 1 і 2 цієї постанови, тобто без пільгового врахування періоду участі в АТО, проходження служби на посадах в патрульно-постовій службі, конвойній служби. Тому у відповідача відсутні законні підстави для врахування позивачу періодів участі в АТО та проходження служби на посадах в патрульно-постовій службі, конвойній служби в пільговому обчисленні до календарної вислуги років.

Як свідчать відомості, які містяться у довідці про проходження служби ОСОБА_1 , а також у наказі ГУНП в Луганській області від 04 травня 2020 року № 410 о/с, вислуга років позивача складала на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 18 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років.

Представник відповідача також зауважує, що правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 03 березня 2021 року в справі № 805/3923/18, до спірних правовідносин не застосовні, оскільки вказана правова позиція викладена до внесення змін до Порядку № 393 від 16 лютого 2022 року.

Натомість відповідно до сформованої Верховним Судом практики у справах про призначення (перерахунок) пенсії деяким категоріям осіб (прокурорам, суддям, державним службовцям) право на соціальний захист може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність.

Від позивача 27 лютого 2023 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем наведено міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві аргументів, зокрема позивач з посиланням на положення Закону № 2262-ХІІ зазначає, якщо особа отримала право на пенсію відповідно до чинного на той час законодавства (мала стаж роботи або вислуги років, необхідний для призначення пенсії відповідно до чинного Закону), вона може звернутися за призначенням пенсії (реалізувати це право) навіть після зміни законодавства, яке на час звернення вже передбачає інший порядок та умови призначення пенсії. Тому, оскільки позивач набув право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ до внесення змін, на які посилається відповідач, до спірних правовідносин слід застосовувати порядок обчислення вислуги чинний на час виникнення права позивача на пенсію, а не на час його звернення за її призначенням.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 15 листопада 2000 року по 10 квітня 2002 року проходив службу в ЗСУ, з 14 жовтня 2002 року по 06 листопада 2015 року - в органах внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року по 08 травня 2020 року в Національній поліції, що підтверджено біографічною довідкою, послужним списком, довідкою про проходження служби та трудовою книжкою позивача.

Дослідженням послужного списку, довідки про проходження служби та біографічної довідки позивача встановлено, що деякі періоди служби позивача підлягають зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах, а саме:

з 22 березня 2003 року по 10 лютого 2004 року міліціонер ППС (зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах у розрахунок 1 місяць за 40 днів);

з 10 лютого 2004 року по 17 березня 2009 року міліціонер групи конвойної служби (зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах у розрахунок 1 місяць за 40 днів);

з 20 травня 2014 року по 07 листопада 2015 року час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції (зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах у розрахунок 1 місяць за 3 місяці);

з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції (зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах у розрахунок 1 місяць за 3 місяці).

Згідно із довідкою ГУНП в Луганській області від 07 червня 2016 року № А-4095 капітан поліції ОСОБА_1 дійсно в період з 20 травня 2014 року по 26 грудня 2014 року та з 27 грудня 2014 року по 07 листопада 2015 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області.

Довідкою ГУНП в Луганській області від 07 червня 2016 року № А-4096 підтверджено, що капітан поліції ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року та станом на день видачі довідки безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджено рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасниками війни) від 31 березня 2016 року № 5/І/ХІІІ/3 та посвідченням від 20 квітня 2016 року серії НОМЕР_2 .

Згідно із витягом з наказу ГУНП в Луганській області від 04 травня 2020 року № 410 ос відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору превенції Білокуракинського відділу поліції ГУНП в Луганській області за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 08 травня 2020 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 09 років 10 місяців 18 днів, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпуску кількості 14 діб, встановивши відсоток премії за травень 2020 року 0 %, сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 4556,91 грн.

Відповідно до довідки ГУНП в Луганській області від 15 лютого 2023 року № 198/111/19-2023 до календарної вислуги років зараховані періоди проходження служби: в ЗС України з 15 листопада 2000 року по 10 квітня 2002 року - 01 рік 04 місяця 25 днів, служба в ОВС України з 14 жовтня 2002 року по 06 листопада 2015 року - 13 років 00 місяців 22 дні та служба в НПУ з 07 листопада 2015 року по 14 травня 2021 року - 04 роки 06 місяців 01 день;

у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) позивачу зараховані періоди проходження служби: час проходження служби, протягом якого він брав участь в антитерористичній операції з 20 травня 2014 року по 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року - 07 років 10 місяців 20 днів; на посаді міліціонера взводу патрульно-постової служби міліції при Рубіжанському міському відділі міліції УМВС України в Луганській області з 22 березня 2003 року по 10 лютого 2004 року - 00 років 03 місяці 16 днів; на посадах міліціонера групи конвойної служби міліції при Рубіжанському міському відділі міліції УМВС України в Луганській з 10 лютого 2004 року по 17 березня 2009 року - 01 років 08 місяці 12 днів.

Позивач звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою від 29 грудня 2022 року із заявою про оформлення та направлення відповідних документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, провівши розрахунок вислуги років з урахуванням, як вислуги у календарному обчисленні (18 років 11 місяців 18 днів), так і вислуги у пільговому обчисленні (09 років 10 місяців 18 днів).

Листом від 26 січня 2023 року № 171/111/58/05-2023 ГУНП в Луганській області повідомило ОСОБА_1 про результати розгляд його заяви від 29 грудня 2022 року, відсутність підстав для оформлення та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ у зв`язку із відсутністю у нього на день звільнення вислуги років 24 календарних роки та 6 місяців і більше. Стосовно ж зарахування до календарної вислуги років стажу служби на пільгових умовах роз`яснено, що відповідно до пункту 3 постанови КМУ № 393 пільгова вислуга років зараховується до вислуги років лише для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, і не впливає на набуття права на пенсію.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до статті 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону (абзац тринадцятий пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ).

Частиною першою статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, зокрема: військова служба (пункт «а»); служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду (пункт «б»).

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України 17 липня 1992 року прийнято постанову № 393, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі Постанова № 393).

Згідно з пунктом 1 Постанови № 393 (тут і надалі положення Постанови наводяться в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби в поліції) для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду; служба в Національній поліції.

За приписами підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Відповідно до підпункту «г» Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів: особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони; час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах патрульної служби за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року в справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року в справі № 295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Також, Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року в справі № 480/4241/18 дійшов висновку про те, що передбачена Постановою № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Закон № 2262-ХІІ, зокрема, пункт «а» статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років за цим Законом та для позивача він складає 24 календарних років та 6 місяців і більше. В свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ, Постановою № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 393.

З вищеописаних матеріалів справи судом встановлено, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні складала: 18 років 11 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 09 років 10 місяців 18 днів.

Отже, судом встановлено, що позивач на час звільнення зі служби в поліції набув права на призначення йому пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки його вислуга на день звільнення у пільговому обчисленні становила 28 років 10 місяців 06 днів (18 років 11 місяців 18 днів календарна вислуга та 09 років 10 місяців 18 днів - пільгова вислуга без урахування календарної вислуги).

З наведених підстав, суд дійшов висновку, що відмова ГУНП в Луганській області в підготовці на направленні до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача документів, необхідних для призначення йому пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, є протиправною.

Щодо тверджень відповідача про внесення змін до Порядку № 393, відповідно до яких зарахування строку, у даному випадку, участі в АТО та проходження служби на посадах в патрульно-постовій службі, конвойній служби на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція вказаного підпункту, та судом під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення спірних правовідносин, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 та від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 зазначив щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, зміст правовідносин, зокрема, прав та обов`язків особи, не може змінюватися зі зміною законодавчих норм.

Також суд звертає увагу, що загальні норми щодо права громадян України на державне пенсійне забезпечення містить Закон України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Стаття 4 Закону № 1788-XII передбачає, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону № 1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Керуючись вказаними положеннями Закону № 1788-ХІІ, суд дійшов висновку, якщо особа набула право на пенсію відповідно до чинного на той час законодавства (мала стаж роботи або вислуги років, необхідний для призначення пенсії відповідно до чинного Закону), вона може звернутися за призначенням пенсії (реалізувати це право) навіть після зміни законодавства, яке на час звернення вже передбачає інший порядок та умови призначення пенсії.

Підсумовуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин, враховуючи положення частини першої статті 58 Конституції України та частини першої статті 7 Закону № 1788-ХІІ, слід застосовувати порядок обчислення вислуги років для визначення права позивача на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, чинний на день звільнення позивача зі служби 08 травня 2020 року.

У подальшому прийняті редакції Постанови № 393 суд не може застосовувати, визначаючи наявність у позивача права на призначення пенсії, оскільки такі норми не мають зворотної дії в часі, і такими нормами не міг керуватися відповідач, відмовляючи позивачу в у вчиненні дій, необхідних для призначення пенсії. Тому аргументи відповідача з цього приводу суд визнає безпідставними.

Оскільки суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин Постанова № 393 підлягає застосуванню в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби, суд відхиляє як безпідставні й твердження відповідача щодо неможливості застосування до спірних правовідносин правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 03 березня 2021 року в справі № 805/3923/18, оскільки вказаний правовий висновок якраз і стосується застосування Постанови № 393, в редакції чинній до внесення змін згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393».

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 № 135/13402 (далі Порядок № 3-1), визначено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення (абзац перший пункту 6 Порядку № 3-1).

Згідно з абзацом другим пункту 6 Порядку № 3-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Згідно з положеннями підпункту 1 пункту 1 Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.09.2018 № 760 та зареєстрованої в Міністерства юстиції України 10.10.2018 за № 1152/32604 (далі - Інструкція № 760; в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про оформлення та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років), ця Інструкція визначає процедуру організації в Міністерстві внутрішніх справ України, центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України (Національна поліція України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі - ЦОВВ)), та Національній гвардії України роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Уповноважені структурні підрозділи це визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів (пункт 3 Інструкції № 760).

У пункті 1 розділу ІІ Інструкції № 760 визначено, що уповноважені структурні підрозділи: 1) організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства; 2) розглядають листи та звернення із питань оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, для отримання пільг, а також здійснюють прийом громадян, які звертаються з цих питань; 3) приймають від підрозділів персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерських підрозділів) документи, передбачені Порядком та цією Інструкцією для призначення (перерахунку) пенсій; 4) готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій; 5) формують облікові справи та зберігають їх згідно з порядковими номерами, присвоєними в книзі обліку документів для призначення пенсій (додаток 1); 7) ведуть облік осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону; 8) взаємодіють з органами, які призначають пенсії, стосовно осіб, яким призначено (припинено) виплату пенсій, та в межах повноважень з органами державної влади з питань соціального захисту та пенсійного забезпечення тощо.

Щодо повноважень уповноважених структурних підрозділів в частині організації роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, то такі передбачені у розділі ІІІ Інструкції № 760, за приписами яких останні: 1) приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону, заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком. Не пізніше наступного робочого дня інформують письмово в довільній формі підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) про необхідність оформлення та подання уповноваженому структурному підрозділу документів для призначення (перерахунку) пенсії; 2) здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії; 3) здійснюють перевірку поданих для призначення пенсії документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів; 4) у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу). Витребовувати документи, подання яких не передбачено Порядком, забороняється; 5) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформлюють особі, якій оформлюється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи; 6) долучають до облікової справи особи отриману від органів, що призначають пенсії, розписку-повідомлення.

Системний аналіз викладених положень Порядку № 3-1 та Інструкції № 760 дає підстави дійти висновку, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 537/1980/16-а та у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року в справі № 554/2032/17.

Однак, як встановлено судом, відповідач безпідставно відмовляється від вчинення покладених на нього обов`язків щодо підготування та направлення до органу, що призначає пенсії за місцем проживання позивача, документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Щодо обраного позивачем способу захисту його порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

За встановлених судом обставин, зважаючи на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо підготування та направлення до органу, що призначає пенсії за місцем проживання позивача документів, необхідних для призначення йому пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, на думку суду, це свідчить саме про протиправну бездіяльність відповідача, у зв`язку з чим суд, керуючись положеннями статті 9 КАС України, вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача та визнати таку бездіяльність протиправною з наведених вище підстав.

Як наслідок, підлягає задоволенню й похідна від цієї вимоги вимога щодо зобов`язання відповідача підготувати та подати до органу, що призначає пенсію (Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області), необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії періодів участі позивача в антитерористичній операції, служби на посадах в патрульно-постовій службі, конвойній службі на пільгових умовах.

Визначаючи орган, що призначає пенсії, до якого відповідач має направити відповідні документи, суд враховує, що зареєстрованим місцем проживання позивача є територія Луганської області, а позивач, звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії та до суду з цим позовом, не висловлював побажань щодо направлення таких документів до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи. Тому суд вважає, що відповідач має подати документи для призначення пенсії позивачу до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням нормативного врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню з обранням судом належного способу захисту порушеного права.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій (місцезнаходження: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Вілєсова, будинок 1, код за ), зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не оформлення та не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії:

- часу проходження служби з 20 травня 2014 року по 30 квітня 2018 року, протягом якого ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці;

- часу проходження служби з 22 березня 2003 року по 17 березня 2009 року, протягом якого ОСОБА_1 проходив службу в патрульно постовій службі міліції та на посаді міліціонера групи конвойної служби міліції, на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова