Справа № 480/8434/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2023 року Справа № 480/8434/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8434/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить (з урахуванням уточненої позовної заяви):
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка станом на 01.01.1993 року постійно прожила та працювала у зоні гарантовано-добровільного виселення більше трьох років - з часу досягнення права на пенсію, тобто з 07 листопада 2022 року, провести нарахування та виплату пенсії.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач мешкає в с. Богданівка Шосткинського району Сумської області, яке згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 відноситься до 3-ї зони гарантованого добровільного відселення.
Відповідно до абз. 4 п.2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
24.10.2022 року позивач звернувся до територіального відділення Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Позивач вважає, що відмовою в призначенні йому пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, відповідач позбавив його права на гарантоване Конституцією України пенсійне забезпечення, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 05.01.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
ГУ ПФУ в Одеській області надано відзив на адміністративний позов.
В обґрунтування відзиву зазначив, що позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058.
За принципом екстериторіальності зазначена заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. Вік Позивача на момент звернення - 53 роки 11 міяців.
Страховий стаж на дату звернення складає 24 роки 04 місяці.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано усі періоди зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.07.1987, оскільки на титульній сторінці дату народження власника документу доповнено некоректно, відсутній запис про підстави внесених змін, що є порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, оскільки виправлення здійснене всупереч правил ведення трудових книжок унеможливлює здійснити ідентифікацію особи, оскільки персональні дані власника трудової книжки зазначено не коректно.
Стаж проживання позивачки у зоні гарантованого добровільного відселення на дату звернення за призначенням складає 00 років 04 місяці станом на 01.01.1993 менше 3 років.
До періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано:
01.09.1986-22.07.1987 період навчання в Середньому професійно-технічному училищі №13 міста Шостка відповідно до диплому НОМЕР_2 від 22.07.1987;
20.07.1987-01.04.1993 період роботи з в Шосткинському виробничому об`єднанні «Свема» (м. Шостка).
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, а саме визначено населені пункти зони гарантованого добровільного відселення, до якого в Шостківському районі Сумської області включено лише село Богданівка (де зареєстрована та проживає позивачка). Натомість м. Шостка Сумської області не включено до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи.
Отже, наразі підстави для зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.07.1987 та до періодів проживання у зоні гарантованого добровільного відселення 01.09.1986-22.07.1987 (періоду навчання в м. Шостка) та 20.07.1987-01.04.1993 (періоду роботи в м. Шостка) - відсутні.
Відповідно, враховуючи наведене вище, відповідач вважає, що діє в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - відсутні.
Ухвалаю суду від від 18.01.2023, враховуючи, що заява про призначення пенсії адресована Головну управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області, залучено до участі у розгляді даної справи в якості співідповідача Головне управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області області.

Пенсійного фонду України в Сумській області області надало до суду відзив, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову. Свої заперечення обгрунтовує тим, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки не підтверджується право на зниження пенсійного віку. Статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали та додатково або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсійний вік зменшується на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Документами не підтверджується право на зниження пенсійного віку, визначене статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки станом на 01.01.1993 року період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 00 років 04 місяці 00 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди згідно трудової книжки від 24.07.1987 р. НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці дату народження власника документу доповнено некоректно, а саме відсутній запис про підстави внесених змін, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. До періоду проживання у зоні не зараховано період навчання в м. Шостка з 01.09.1986 р. по 22.07.1987 р. та період роботи з 20.07.1987 р. по 01.04.1993 р. в Шосткинському виробничому об`єднанні Свема (м. Шостка).

У зв`язку з цим, підстави для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відсутні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 24.10.2022 року позивач звернувся до територіального відділення Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(а.с. 5).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.10.2022 року №62 відмовлено в призначенні пенсії (а.с. 6). Відмову мотивовано тим, що згідно пункту 2 статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, потерпілі від Чорнобильські катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійні працювали та додатково або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років та додатково 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку (на 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 30 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Вік заявника 53 роки 11 місяців, необхідний страховий стаж становить 23 роки.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: страховий стаж особи складає 24 роки 04 місяці.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: згідно трудової книжки від 24.07.1987 НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці дату народження власника документу доповнено некоректно, відсутній запис про підстави внесених змін, що є порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Стаж проживання у зоні гарантованого добровільного відселення позивача складає 00 років 04 місяці станом на 01.01.1993 менше 3 років .

До періоду проживання у зоні не зараховано: період навчання в м. Шостка з 01.09.1986 по 22.07.1987 та період роботи з 20.07.1987 по 01.04.1993 в Шосткинському виробничому об`єднанні Свема(м. Шостка).

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-XII (далі - Закон України №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), якою визначено, що право на пенсію за віком особи набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018р. у справі №556/1153/17, від 11.04.2018р. у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Отже, право на застосування положень статті 55 Закону №796-XII щодо виходу на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку мають лише ті особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше 3 років, і вказана обставина повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною 1 статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. У свою чергу частиною 3 статті 65 Закону №796-XII обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

В пункті 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі - Порядок №551), уточняється, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 року прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Як зазначено у пункті 11 Порядку №551, посвідчення видаються особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 року прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5).

Отже, із системного аналізу наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року. Єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 27.04.2020р. у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021р. №398/494/17, від 17.05.2021рр. №336/6218/16-а.

Як встановлено судом, позивачу 10.01.1994р. видано посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи категорія 3 (серія НОМЕР_3 ) (а.с.7).

Відтак, ОСОБА_1 має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно проживають та постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) відселення та гарантованого добровільного відселення, в тому числі і право на пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Крім того, як слідує із матеріалів справи, факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення (с. Богданівка Шосткинського району Сумської області) підтверджується довідкою №ДС-1357, виданою Держадміністрацією Шосткинського району 17.02.2011р. (а.с.8), та довідкою №929, виданою Богданівським старостинським округом Шосткинської міської ради 17.10.2022р. (а.с.12), з яких вбачається, що позивач постійно проживала на території с. Богданівка Шосткинського району Сумської області з 20.11.1968р. до 13.1.1987р. та з 23.04.1993р. до теперішнього часу.

Отже, станом на день аварії на ЧАЕС (26.04.1986р.) позивач проживала та була зареєстрована в зоні гарантованого добровільного відселення, відтак має право застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки.

Таким чином, беручи до уваги той факт, що позивач і на даний час проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, тому остання набула право на пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Таким чином, наявність посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» підтверджує факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Наявність у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу відповідачами не заперечується, оскільки з оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії вбачається, що необхідний страховий стаж становить 23 роки, при цьому страховий стаж особи складає 24 роки 04 місяці.

Отже, висновки відповідачів про непроживання позивача станом на 01.01.1993р. не менше трьох років в зоні гарантованого добровільного відселення та відсутність у неї права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є безпідставними.

Разом із тим, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи приписи пункту 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає, що оскільки, позивач із заявою про призначення пенсії до органу ПФУ України звернулася 24.10.2022р., пенсія зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має бути призначена з 07.11.2022р., тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели суду належними та допустимими доказами правомірність рішення щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, з огляду на що позов належить задовольнити шляхом визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.10.2022 року за №62 про відмову позивачу у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка станом на 01.01.1993 року постійно прожила та працювала у зоні гарантовано добровільного виселення більше трьох років, неправомірним та скасування його, а також шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка станом на 01.01.1993 року постійно прожила та працювала у зоні гарантовано-добровільного виселення більше трьох років - з часу досягнення права на пенсію, тобто з 07 листопада 2022 року, провести нарахування та виплату пенсії.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Одеській області, яке протиправно відмовило позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-XII, у розмірі 992грн.40коп., сплаченого згідно з квитанцією № від 14.12.2022р. (а.с.15).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.10.2022 року за №62 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області(40009, м. Суми, вул. Пушкіна, буд.1, ) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 07 листопада 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова