Справа № 480/569/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2023 року Справа № 480/569/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області і просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи у колгоспі «Мир» за період з 01.07.1991 по 31.12.1994 та призначити пенсію з 15 липня 2022 року з урахуванням виплаченої пенсії.
Свої вимоги мотивує тим, що позивачу була призначена пенсія за віком з 15.07.2022. Разом із тим, 27.12.2022 позивач отримала лист від ГУ ПФУ в Сумській області про зупинення виплати пенсії після проведеної перевірки електронної пенсійної справи. Зазначає, що відповідач безпідставно зазначає про відсутність документів за період роботи у колгоспі «Мир» з 01.07.1991 по 31.12.1994. Зазначений стаж в установленому порядку було підтверджено показами свідків, пенсію позивачу було призначено, але незважаючи на призначену пенсію відповідачем було зупинено відповідну виплату без наявних підстав, про що позивач була повідомлена листом.
Судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом витребувано у відповідача документи. Від відповідача письмового відзиву на позов подано не було, на вимогу суду надано документи з пенсійної справи позивача та стосуються спірних правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
ГУ ПФУ в Сумській області направило позивачу лист від 27.12.2022, в якому повідомило позивача про зупинення з 01.12.2022 виплату пенсії.
В листі від 27.12.2022 ГУ ПФУ в Сумській області підставою для зупинення виплат зазначило, що після перевірки електронної справи ОСОБА_1 було безпідставно зараховано за показами свідків період роботи з 01.07.1991 по 31.12.1994, а також невірно визначено дату призначення пенсії.
Зазначено, що ГУ ПФУ в Сумській області рекомендує позивачу підтвердити період роботи з 01.07.1991 по 31.12.1994 в судовому порядку.
Суд не погоджується із такими діями відповідача та припинення виплати пенсії позивачу з 01.12.2022, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Отже, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, що прийнято органом Пенсійного фонду або судом, і лише з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перелік яких є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав виключно у випадках, передбачених законом.
В межах розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем жодного рішення, обов`язок прийняття якого передбачено нормами ст. 49 Закону України"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", прийнято не було.
Судом було витребувано у відповідача рішення про припинення виплати позивачу пенсії, але згідно письмових пояснень представника ГУ ПФУ в Сумській області рішення не приймалося, припинення виплати пенсії позивачу відбулося на підставі службової записки працівника ГУ ПФУ в Сумській області.
Таким чином в судовому порядку виплата пенсії позивачу не припинялася, органом Пенсійного фонду рішення про припинення виплати пенсії з встановлених законом підстав не приймалося, а тому припинення виплати пенсії було вчинено не у встановлений законом спосіб.
Таким чином суд зазначає, що в порушення вимог ст. 19 Конституції України позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення, за відсутності законодавчо встановлених підстав, виключний перелік яких наведений у ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Суд оцінює дії відповідача, що стали підставою для звернення позивача до суду, на відповідність критеріям правомірності, що визначені частиною другою статті 2 КАС України.
На думку суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень, припинивши виплату пенсії позивачу, діяв не відповідно до закону та не у спосіб, ним визначений. Також суд зазначає, що відповідач діяв необґрунтовано (без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно (не дотримуючись необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Таким чином заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися не відповідачем по справі, а ГУ ПФУ в Львівській області.
Саме під час розгляду заяви про призначення пенсії за віком ГУ ПФУ в Львівській області було досліджено всі документи, а також встановлено відповідність у позивача необхідного стажу та віку на час призначення пенсії.
Так, згідно протоколу про призначення пенсії позивачу, яка досягла 60р. 3м.12 дн., підтверджено страховий стаж 30р.9 міс. 18 дн., зокрема 23р.8міс.24 дн. страхового стажу до 01.01.2004, а також 7р.0міс.24 дн. після 01.01.2004 (а.с.29).
Таким чином позивачу з 15.07.2022 була призначена ГУ ПФУ в Львівській області та виплачувалася пенсія за віком.
Зазначено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.06.2005 у справі №480/1980/22 було зобов`язано зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.02.2005 по 31.03.2007 та грудень 2007р. Зобов`язань щодо призначення пенсії рішення суду не містить, набрало законної сили судове рішення 28.07.2022, а тому станом на 15.07.2022 у позивача відсутній страховий стаж, необхідний для призначення пенсії із вказаної дати.
Також у службовій записці від 28.11.2022 зазначено, що безпідставно здійснене підтвердження страхового стажу показаннями свідків, оскільки у заявниці наявна трудова книжка. Згідно з довідкою від 03.12.2021 №2208 у КП «Недригайлівський трудовий архів» за опитуваний період наявні книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспників по КСП «Мир». Відповідно, час роботи з 01.07.1991 по 31.12.1994 у колгоспі «Мир» безпідставно врахований до страхового стажу за показами свідків. Водночас ГУ ПФУ в Сумській області вважає за можливе зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.1995 по 31.12.2000 за записами трудової книжки. Час роботи з 01.02.2005 по 31.03.2007 та з 01.12.2007 по 31.12.2007 безпідставно внесений до страхового стажу із ознакою «Росія».
В листі від 18.12.2022 ГУ ПФУ у Львівській області зазначило, що погоджується із позицією ГУ ПФУ в Сумській області у частині невірного визначення дати права на призначення пенсії, а тому через функцію «макетна обробка» ГУ ПФУ у Львівській області просило ГУ ПФУ в Сумській області самостійно змінити дату права на призначення пенсії, а саме 28.07.2022, тобто з дня набрання законної сили рішення суду.
ГУ ПФУ у Львівській області зазначило, що час роботи з 01.02.2005 по 31.03.2007 та з 01.12.2007 по 31.12.2007 внесено до страхового стажу із ознакою «Росія», оскільки рішенням суду зобов`язано зарахувати дані періоди до страхового стажу (дана ознака на розрахунок страхового стажу не впливає).
Також ГУ ПФУ у Львівській області в листі від 18.12.2022 зазначило, що періоди роботи в колгоспі за показами свідків зараховано правомірно, оскільки відповідно до п.18 Порядку підтвердження наявності страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою КМУ від 12.08.1993 №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. З долучених документів до матеріалів ЕПС зрозуміло, що первинні документи про стаж ОСОБА_1 пошкоджені пожежею.
ГУ ПФУ в Сумській області на підставі службової записки від 27.12.2022 №7326/03-16 щодо зупинення виплати пенсії по електронній пенсійній справі ОСОБА_1 зазначило, що стаж роботи за показами свідків з 01.07.1991 по 31.12.1994 за час роботи в колгоспі «Мир» безпідставно врахований до страхового стажу. Також зазначено, що невірна дата призначення пенсії, оскільки станом на 15.07.2022 у позивача відсутній страховий стаж, необхідний для призначення пенсії із вказаної дати. В пропозиція службової записки зазначено про повідомлення ОСОБА_1 про зупинення виплати пенсії.
Зазначені дії ГУ ПФУ в Сумській області свідчать про те, що відповідач без прийняття рішення із зазначенням підстав та обґрунтування такого рішення, на власний розсуд на підставі внутрішнього листування вирішив зупинити виплату позивачу пенсії без встановлення належних та допустимих доказів того, що пенсія позивачу була призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, чи зазначенням інших підстав, які передбачені законом, для таких дій.
Діючим законодавством, в т.ч. і нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено право одного територіального органу припиняти виплату пенсію у зв`язку із власним трактуванням наданих позивачем документів на час призначення пенсії.
Судом враховується, що період, який на власний розсуд вирішив не враховувати відповідач та взагалі припинити позивачу пенсію з 01.12.2022, було підтверджено ГУ ПФУ в Сумській області, враховано територіальним органом Пенсійного фонду України в Львівській області про що відповідачу було повідомлено письмово на його звернення.
Слід зазначити, що ГУ ПФУ у Львівській області було досліджено та підтверджено період роботи позивача в період з 01.07.1991 по 31.12.1994 в колгоспі «Мир», зазначений період як зазначав ГУ ПФУ у Львівській області в листі від 18.12.2022 №1300-5304-9/119402 «Щодо перегляду рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 », правомірно було враховано територіальним органом Пенсійного фонду України під час призначення пенсії.
Крім того, самим відповідачем ГУ ПФУ в Сумській області підтверджено період роботи позивача в колгоспі «Мир» з 01.07.1991 по 31.12.2000 про що зазначено в протоколі від 02.08.2022. Так в протоколі від 02.09.2022 відображено відповідні обставини щодо періоду роботи позивача в колгоспі «Мир» та покази свідків, які були опитані начальником відділу А.Марєєва, та головним спеціалістом Л.Маслак відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Сумській області щодо підтвердження періоду роботи з 01.07.1991 по 31.12.2000.
Зміст зазначений протоколу також було враховано ГУ ПФУ у Львівській області під час призначення пенсії позивачу, про що було зазначено ГУ ПФУ у Львівській області щодо правомірного зарахування відповідного періоду роботи позивача. Жодних доказів на спростування зазначених у протоколі обставин ГУ ПФУ в Сумській області не надано.
Фактично ГУ ПФУ в Сумській області на власний розсуд вирішило змінити порядок підтвердження особою періодів роботи в разі відсутності записів у трудовій книжки, та рекомендує особі в судовому порядку підтверджувати періоди роботи, що суперечить змісту Порядку №637.
При цьому саме обов`язок дослідувати всі обставини, в т.ч. враховувати відповідні періоди роботи показами свідків законодавством покладено саме на органи Пенсійного фонду, а тому відповідачем безпідставно перекладається на позивача обов`язок звернення до суду для підтвердження стажу роботи та зазначається умовою поновлення виплати пенсії звернення до суду для підтвердження періоду роботи.
Відповідно до Порядку № 637 у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків, а не шляхом встановлення судом відповідних фактів.
Більше того, під час перевірки ГУ ПФУ у Львівській області документів, яка надала позивач для призначення пенсії, не було виявлено недостовірних відомостей (відомостей, які не відповідають дійсності або відомостей, викладених неправдиво).
Також не встановлено невідповідність записів у трудовій книжці позивача документам, наданих для перевірки (наказам, особовим рахункам, книгам по нарахуванню заробітної плати). Будь-яких рішень компетентних органів щодо притягнення особи до відповідальності за подання недостовірних відомостей суду не надано.
Крім того, відповідачем не надано доказів повноважень на призупинення виплати пенсії особи в разі незгоди із прийнятим рішенням ГУ ПФУ в Львівській області, який призначив позивачу пенсію та рішення якого є чинним.
Ведення листування чи складання будь-яких службових записок не може бути визнано обґрунтованою підставою для припинення виплати пенсії позивачу.
Судом враховується, що в даному випадку ні службові записки, ні листи на адресу позивача із відповідними рекомендаціями про підтвердження стажу не передбачено нормами ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, не рішенням у розумінні КАС України, а тому не можуть бути предметом розгляду в суді, і можуть бути підставою для припинення виплати позивачу пенсії.
Нормами ст. 49 Закону № 1058-IV визначено вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. При цьому, така підстава, як незгода ГУ ПФУ в Сумській області із рішенням ГУ ПФУ у Львівській області про зарахування періоду роботи позивача з 01.07.1991 по 31.12.1994, у вказаному переліку відсутня.
Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа №243/6391/17) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, жодного рішення про призупинення виплати пенсії позивачу з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не приймалось.
Суд вважає за необхідне зазначити, що реалізація соціальних прав позивача, зокрема, на отримання пенсії, не може залежати від незгоди одного територіального органу Пенсійного фонду України із висновками іншого територіального органу Пенсійного фонду України щодо підрахунку страхового стажу позивача, яким було враховані подані документи та рішення якого залишається на даний час чинним.
Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії.
При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії Суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі. Отже, встановлення Судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено. З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.12.2022 було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.
Відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає справу не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази прийшов до висновку, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.12.2022 було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.
Крім того, у суду відсутні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області зараховувати період роботи в колгоспі «мир» за період з 01.07.1991 по 31.12.1994, оскільки такий період вже зараховано територіальним органом Пенсійного фонду України під час призначення пенсії і підстав для його неврахування ГУ ПФУ у Львівській області не вбачав, зазначив про правомірність такого зарахування на час призначення пенсії позивачу.
Крім того, зазначений період підтверджено самим ГУ ПФУ в Сумській області, що підтверджується протоколом опитування свідків від 02.09.2022.
Таким чином із врахуванням зазначеного, суд у відповідності до ст. 9 КАС України вважає за необхідне для повного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити нарахування та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту припинення її виплати, тобто з 01.12.2022 .
Враховуючи задоволення позовних вимог позивачу підлягає відшкодуванню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області (м.Суми, вул. Пушкіна,1,і.к.21108013) поновити нарахування та виплатити пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_1 ) з моменту припинення її виплати, тобто з 01.12.2022.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м.Суми, вул. Пушкіна,1,і.к.21108013) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 1073,60 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета