Справа № 753/13829/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на додаткове рішення Дарницького районного суду м.Києва від "22" липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Черниша Ярослава Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4414871 від 28 червня 2021 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2022 р. позов задоволено.

11 липня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про постановлення додаткового рішення та розподілу судових витрат у розмірі 4 800 грн. на правничу допомогу та витрат зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. Судові витрати позивач просив стягнути з Головного управління національної поліції в Одеській області.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м.Києва від "22" липня 2022 р. стягнуто з Головного управління національної поліції в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 800 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.

Головне управління Національної поліції в Одеській області, не погоджуючись із судовим рішенням в частині стягнення з нього судових витрат, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати додаткове рішення суду в цій частині.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що Головне управління Національної поліції в Одеській області не є відповідачем у цій справі, тому суд першої інстанції, стягуючи судові витрати за його рахунок, порушив права скаржника.

Також скаржник зазначає, що Управління патрульної поліції в Одеській області та Головне управління Національної поліції в Одеській області є різними юридичними особами публічного права, які є самостійними територіальними органами Національної поліції України.

Крім того, скаржник вказує, що йому не було відомо про наявність цієї справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Також у відзиві позивач зазначив, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 3 ст.122 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме: від імені Національної поліції України і її територіальних органів.

Крім того, позивач, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а, зазначив, що використання формулювання «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження є додаткове рішення суду в частині стягнення судових витрат з Головного управління Національної поліції в Одеській області. Доводи скаржника щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного рішення в частині відшкодування сум судових витрат не наводяться.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, за суб`єктним складом участь у розгляді даної справи брали: позивач - ОСОБА_1 ; відповідач - Інспектор 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Черниш Я.В.

Інші особи до участі у справі не залучались, відповідних клопотань до суду не подавалося, судом самостійно дане питання не ставилось.

Відповідно до ч.4 ст.46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.13 Закону України "Про національну поліцію" у складі поліції функціонують:

1) кримінальна поліція;

2) патрульна поліція;

3) органи досудового розслідування;

4) поліція охорони;

5) спеціальна поліція;

6) поліція особливого призначення.

Відповідно до постанови КМУ від 16 вересня 2015 р. № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Згідно з п.1 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України 06 листопада 2015 року №73 (у редакції наказу Національної поліції України від 03 вересня 2019 року №887) (далі - Положення №887) Департамент патрульної поліції (далі - Департамент, ДПП) є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Відповідно до п.3 Розділу І Положення №887 Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Пунктом 2 Розділу IV Положення №887 передбачено, що Департамент патрульної поліції та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи Департаменту патрульної поліції підзвітні та підконтрольні Департаменту патрульної поліції

Згідно з п.9 Розділу V Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

Зважаючи на наведене, Департамент патрульної поліції та Головне управління Національної поліції в Одеській області є різними юридичними особами публічного права, які мають самостійний баланс і власні рахунки в органах Державної казначейської служби .

Отже, оскільки Управління патрульної поліції в Одеській області, від імені якого діяв Інспектор Черниш Ярослав Володимирович, є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції, то в межах спірних правовідносин, суб`єктом владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, в розумінні ч.1 ст.139 КАС України є Департамент патрульної поліції.

Тож, судові витрати, понесені позивачем підлягають відшкодуванню за рахунок Департаменту патрульної поліції.

Водночас, суд першої інстанції не врахував вказані обставини та стягнув судові витрати за рахунок юридичної особи публічного права, яка не брала участь у справі - Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Також з матеріалів справи вбачається, що ГУ НП в Одеській області зверталося до суду із заявою про виправлення описки у додатковому судовому рішенні шляхом виправлення найменування боржника, з якого стягнуто судові витрати, а саме: з ГУ НП в Одеській області на Інспектора або Департамент патрульної поліції, який є окремою юридичною особою.

Разом з тим, ухвалою суду першої інстанції від 23 грудня 2022 року відмовлено ГУ НП в Одеській області у задоволенні поданої заяви, з посиланнями на те, що обраний спосіб фактично змінить зміст резолютивної частини судового рішення.

Водночас, обґрунтування апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції зводяться до того, що судові витрати стягнуто з особи, яка не брала участі у справі.

Виходячи із встановленого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ГУ НП в Одеській області є обґрунтованою, підлягає задоволенню, а додаткове рішення підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції стягнуто судові витрати з ГУ НП в Одеській області, тобто вирішено питання про права та інтереси особи, яка не була залучена до участі у справі, не є учасником судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Більше того, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на частини шосту, сьому статті 134 КАС України, якими встановлено право суду за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 520/14230/19, від 16 червня 2022 року у справі №380/4759/21.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач подав до суду першої інстанції про стягнення витрат на правничу допомогу. Водночас в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем цієї заяви на адресу ГУ НП в Одеській області для реалізації ним свого права подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, висловити свою позицію з цього питання та надати необхідні докази.

Колегія суддів зауважує, що у випадку недотримання позивачем вимог щодо належного направлення відповідних копій документів особі, з якої стягується судові витрати, а також у разі ненадання суду підтвердження факту такого надсилання, суд не може брати до уваги докази понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду відповідної заяви.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 902/844/18.

З огляду на викладене, підстави для задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, зважаючи на помилкові висновки суду першої інстанції щодо стягнення судових витрат із скаржника, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні заяви про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 286, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити.

Додаткове рішення Дарницького районного суду м.Києва від "22" липня 2022 р. скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну допомогу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків