Справа № 400/4552/20
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
11.04.2023 р. справа № 400/4552/20
Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Мороз А.О., у письмовому провадженні розглянув заяву, подану в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративній справі
за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 р. задоволено позов ОСОБА_1 (далі позивачка) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі відповідач або Управління МВС України в Миколаївській області):

- визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачці компенсації на підставі Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

- відповідача зобов`язано провести нарахування та виплату позивачці компенсації на підставі Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Рішення суду набрало законної сили 18 травня 2021 р.

26 травня 2021 р. у справі видано виконавчий лист.

Позивачка, в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), подала заяву про визнання протиправними дій відповідача, вчинених ним на виконання рішення суду.

За приписами ст. 383 ч. 5 КАС України, заява підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Для розгляду заяви, судом було призначено судове засідання. Сторони клопотали про розгляд заяви в письмовому провадженні.

Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 383 ч. 1 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як слідує з заяви позивачки, яка нею неодноразово доповнювалась та уточнювалась, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 р. в цій справі, відповідач нарахував та виплатив їй компенсацію в розмірі 1 285,76 грн., але, на переконання позивачки, ця сума є значно меншою, ніж належить їй до виплати. За розрахунком позивачки, компенсація мала скласти 30 152,13 грн.

Відповідач подав заяву, в якій пояснив, що на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 січня 2019 р. у справі № 1440/2277/18, яке набрало законної сили 6 березня 2020 р., ним було нараховано та виплачене позивачці грошове забезпечення за період з 21 травня 2015 р. до 15 серпня 2018 р. Фактична виплата грошового забезпечення відбулась 16 жовтня 2020 р. На думку відповідача, так як підставою виплати грошового забезпечення було судове рішення у справі № 1440/2277/18, то компенсація повинна нараховуватись виключно за період з 6 березня 2020 р. (дата набрання рішенням суду у справі № 1440/2277/18 законної сили) і до 16 жовтня 2020 р. (день виплати останньої частини грошового забезпечення).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява позивачки підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 січня 2019 р. у справі № 1440/2277/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2020 р. (рішення судів доступні за посиланням в Єдиному державному реєстрі судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/79086614, https://reyestr.court.gov.ua/Review/88062216), частково задоволено позов ОСОБА_1 до Управління МВС України в Миколаївській області, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Управління МВС України в Миколаївській області, що полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачці грошового забезпечення за період з 21 травня 2016 р. до 15 серпня 2018 р.;

- зобов`язано Управління МВС України в Миколаївській області провести нарахування та виплату, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. № 499 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, позивачці грошового забезпечення за період з 21 травня 2016 р. до 12 грудня 2016 р.;

- зобов`язано Управління МВС України в Миколаївській області провести нарахування та виплату, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 р. № 260 Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, позивачці грошового забезпечення за період з 13 грудня 2016 р. до 15 серпня 2018 р.;

- визнано протиправною бездіяльність Управління МВС України в Миколаївській області, що полягає у невиплаті позивачці грошової компенсації за невикористану у 2018 р. відпустку.

На виконання рішення суду у справі № 1440/2277/18 відповідач нарахував та виплатив позивачці грошове забезпечення в загальному розмірі 130 815,30 грн., яке було сплачено 26 червня 2020 р. в сумі 88 461,81 грн. і 16 жовтня 2020 р. в сумі 42 352,49 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 р. в даній справі на відповідача було покладено обов`язок нарахувати та виплатити позивачці компенсацію за затримку виплати грошового забезпечення.

Відповідно до роздруківки, наданої позивачкою, на виконання рішення суду в цій справі, відповідач нарахував та виплатив їй компенсацію в загальному розмірі 1 285,76 грн. Виплату цієї суми компенсації підтвердив і відповідач.

Роздруківка не містить ані періоду, за який нарахована компенсація, ані формули її обрахунку.

Як вбачається з заяв сторін, при обчисленні суми компенсації за порушення строків виплати грошового забезпечення, сторони беруть різні періоди затримки розрахунку: позивачка до розрахунку включає весь період часу, за який відповідач повинен був нарахувати і виплатити грошове забезпечення, а відповідач тільки період часу з набрання чинності рішенням суду і до дня виплати грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення (ст. 2 ч. 2 абз. 5 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати").

Згідно з ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати").

Наведені норми дають підстави для висновку про те, що єдиною умовою виплати компенсації, є порушення встановлених строків виплати грошового забезпечення. При цьому, підстави нарахування компенсації: самим підприємством, установою чи організацією, добровільно чи на виконання судового рішення, не мають правового значення.

Порушення строків виплати позивачці грошового забезпечення мало місце з 21 травня 2016 р. (початок затримки виплати грошового забезпечення) і до 16 жовтня 2020 р. (день виплати останньої частини грошового забезпечення), відповідно, саме за цей період необхідно нарахувати та виплатити позивачці компенсацію.

Доводи відповідача про те, що для розрахунку компенсації слід брати до уваги тільки час після набрання законної сили рішенням суду у справі № 1440/2277/18 (6 березня 2020 р.) і до 16 жовтня 2020 р., суд відхиляє, так як такий підхід суперечить самої суті компенсаторного характеру виплат за Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та штучно звужує сферу його дії.

Суд надає оцінку спірним правовідносинам, які мали місце в минулому, тобто судове рішення завжди містить оцінку обставин, які вже відбулись, але протиправність дій суб`єкта владних повноважень визначається на час їх вчинення.

Стосовно вимоги позивачки нарахувати та виплатити конкретно визначену нею суму компенсації в розмірі 30 152,13 грн., суд зазначає, що за приписами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", розрахунок такої компенсації є обов`язком роботодавця. Крім цього, при розгляді заяви в порядку ст. 383 КАС України, суд вправі тільки визнати протиправними дії відповідача, вчинені ним на виконання рішення суду.

За приписами ст. 383 ч. 6 КАС України, за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

В свою чергу, ст. 249 КАС України визначає, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

За таких обставин, заява позивачки підлягає задоволенню, дії відповідача щодо нарахування компенсації лише за період з 6 березня 2020 р. до 16 жовтня 2020 р. носять протиправний характер та не є виконанням рішення суду в цій справі в належний спосіб.

Керуючись ст. ст. 248, 249, 383 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, вчинені на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 р. у справі № 400/4552/20, які полягають у зменшенні розміру компенсації ОСОБА_1 за Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", через безпідставне нарахуванням компенсації за період з 6 березня 2020 р. до 16 жовтня 2020 р.

3. Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 р. у справі № 400/4552/20, а також порушенню вимог ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

4. Встановити Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області строк для подання відповіді на окрему ухвалу - 20 робочих днів з дня її отримання.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст. ст. 295-297, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Суддя Мороз А. О.