Справа № 520/5048/22
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 р. Справа № 520/5048/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 01.09.22 по справі № 520/5048/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати наказ про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області від 11.03.2022 №189, згідно з яким до Начальника Сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати наказ по особовому складу від 11.03.2022 №141о/с, в частині, в якій, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, капітана поліції ОСОБА_1 /0088447/, Начальника Сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області звільнено зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді Начальника Сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області з 12.03.2022 та допустити негайне виконання рішення суду в цій частині;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.03.2022 по день поновлення в органах поліції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано наказ про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області від 11.03.2022 №189, згідно з яким до начальника Сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ по особовому складу від 11.03.2022 №141о/с, в частині, в якій у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, капітана поліції ОСОБА_1 /0088447/, Начальника Сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області звільнено зі служби в поліції.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області з 12.03.2022.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.03.2022 по 01.09.2022 в сумі 105 325,86 грн. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Допущено судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць до негайного виконання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Зазначив, що 11.03.2022 Головним управління Національної поліції в Харківській області було видано наказ № 451 про призначення відносно заявника службового розслідування стосовно відсутності його на службі з 26.02.2022 і створено Дисциплінарну комісію у складі 3 осіб, а саме: начальника УГІ ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 та членів: заступника начальника управління - начальника ВП УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 та заступника начальника управління - начальника ВСР УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 . Доводів про наявність особистої зацікавленості членів Дисциплінарної комісії у формулюванні конкретних наперед визначених висновків службового розслідування текст позову не містить, під час розгляду справи судом першої інстанції такі факти не встановлені. Результати проведеного службового розслідування оформлені висновком Дисциплінарної комісії від 11.03.2022 (далі - Висновок). У тексті Висновку діяння/вчинок заявника за подією не виходу на службу без поважних причин 26.02.2022 по 11.03.2022 було кваліфіковано Дисциплінарною комісією у якості вчинення дисциплінарного проступку - невиконання вимог пункту 24 частини 1 статті 23 та частини 2 статті 24, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України», пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за рахунок безпідставної відсутності на службі без поважних причин в умовах запровадженого правового режиму воєнного стану. Висновок містить пропозицію Дисциплінарної комісії з приводу застосування до заявника дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Зауважив, що 24.02.2022 у зв`язку з розпочатим актом безпосередньої збройної військової агресії Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на всій території України було введено правовий режим воєнного стану.

Тому з указаної календарної дати усі військові Формування України та правоохоронні органи України (у тому числі і органи та підрозділи Національної поліції України), а також окремі співробітники згаданих суб`єктів владних повноважень у силу ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.12, 21, 22 Закону України від 02.07.2015р. №508-УІІІ «Про Національну поліцію» повинні були / мусили безвідносно до наявності або відсутності події отримання окремих наказів безпосередніх чи прямих керівників докладати власних зусиль для забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, для забезпечення виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України, що виключало легітимність обрання пасивної Форми поведінки (у тому числі і у вигляді Фізичного знаходження у схованці) за виключенням випадку виконання особистого спеціального службового завдання, випадку виконання чіткого та однозначного наказу військово-політичного керівництва України у цілях збереження людських ресурсів задля продовження боротьби проти військової агресії, випадку знаходження у стані безпорадності у медичному закладі. А тому, в перші дні війни, в саму активну фазу бойових дій, ОСОБА_1 знехтував Присягою, порушив обов`язок служити Українському народу, «взяв» лікарняний, ставлячи при цьому свої власні інтереси вище, ніж інтереси Українського народу. За своєю формою, змістом та суттю таке діяння явно та очевидно належить до кола чітко визначених законом дисциплінарних проступків поліцейського. Самостійне визнання заявником цих обставин з абсолютною невідворотністю нівелює усі наслідки дефектів службового розслідування (у тому числі і в аспекті надання поліцейським пояснень дисциплінарній комісії) і унеможливлює існування будь-яких легітимних сподівань на подальше проходження служби у поліції. Дії ОСОБА_1 безумовно підривають авторитет Національної поліції України в очах громадян, оскільки поліцейський не має права проявляти слабкість замість мужності, переховуватись замість служити народу, бо він (поліцейський) бере на себе підвищену відповідальність. Під вчинками, що дискредитують звання працівника Національної поліції та власне органи Національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи національної поліції.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції України, і відповідальність за це несе держава. Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів національної поліції з боку суспільства.

Також зазначив, що звільнення працівника під час його тимчасової непрацездатності не є безумовною підставою для поновлення його на роботі. Наслідком звільнення працівника у період його непрацездатності є зміна дати звільнення, а не поновлення на роботі.

Отже, задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції не взяв до уваги, що дисциплінарний проступок був вчинений в умовах запровадженого правового режиму воєнного стану і полягав в ухиленні від виконання завдань поліцейської служби, у відсутності активних дій поліцейського із захисту суверенітету України, територіальної цілісності України, відсічі збройної агресії ворога, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції, чим порушив вимоги, передбачені статтею 242 КАС України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 до 11.03.2022 обіймав посаду Начальника Сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, на яку його було переміщено на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 04.03.2021 №159 о/с.

Наказом Головного управління національної поліції в Харківській області від 11.03.2022 №189 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушені вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію України», п. 24 ч. 1 ст. 23 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 та п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосовано до начальника СРПП ВП № З ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Згідно з вищезазначеним наказом службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 11.03.2022 №451, установлені та підтверджені факти вчинення дисциплінарного проступку з боку начальника СРПП ВП №3 ХРУП № З ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 . Встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до якого Міністерство внутрішніх справ України, зокрема в особі Національної поліції України, яка є структурним підрозділом, зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. У ході проведення службового розслідування встановлено, що у період з 26.02.2022 по 11.03.2022 капітан поліції ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, про своє місце перебування останній нікого не повідомив, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України тим самим вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

Також капітан поліції ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 24 ч. 1 ст. 23 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», не брав участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, вимоги Присяги поліцейського, дотриманню законів України, а також гідного несення високого звання поліцейського, положення п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» у частині неухильного дотримання законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, п. 1 та п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; а також в частині утримання від протиправних дій, які підривають авторитет Національної поліції України.

Із вищевказаним наказом позивач був ознайомлений 21.06.2022, який був направлений відповідачем на адвокатський запит від 07.06.2022 №1/06-22 з проханням надати кадрову та іншу необхідну інформацію щодо позивача.

Наказом ГУНП в Харківській області від 11.03.2022 №141 о/с капітана поліції ОСОБА_1 /0088447/, начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області звільнено з 11.03.2022 без виплати грошового забезпечення з 26.02.2022 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII /у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України/.

Підставою для видачі наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про звільнення стали результати службового розслідування, проведеного на підставі наказу начальника ГУНП в Харківській області №451 від 11.03.2022, викладені у висновку службового розслідування.

Не погоджуючись із наказами відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неправомірності оскаржуваних наказів з огляду на недоведеність факту порушення позивачем службової дисципліни, неправомірності застосування до позивача крайнього виду дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про Національну поліцію" поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.

Стаття 18 Закону № 580-VІІІ встановлює основні обов`язки поліцейського.

Відповідно по пунктів 1 та 2 частини першої цієї статті, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Дисциплінарного статуту поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07 листопада 2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судовим розглядом встановлено, що наказом ГУНП в Харківській області від 11.03.2022 №141 о/с капітана поліції ОСОБА_1 /0088447/, начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області звільнено з 11.03.2022 без виплати грошового забезпечення з 26.02.2022 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII /у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України/.

Підставою для видачі вищезазначеного наказу по особовому складу слугував наказ Головного управління національної поліції в Харківській області від 11.03.2022 №189 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушені позивачем вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію України», п. 24 ч. 1 ст. 23 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 та п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Щодо правових підстав для винесення наказу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, що є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з долучених до справи матеріалів службового розслідування встановлено, що «08.03.2022 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт начальника ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_8 від 08.03.2022 про те, що начальник СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 з 26.02.2022 по теперішній час безпідставно не виходить на службу та не виконує свої функціональні обов`язки.

Опитаний начальник ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_5 пояснив, що у зв`язку з військовою агресією з боку РФ, особовий склад ВП № З ХРУП №3 24.02.2022 був передислокований у підпорядкування до ВП № 2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області. Проте начальник СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 з 26.02.2022 не виходить на службу та не виконує свої функціональні обов`язки. Останній з 15.02.2022 по 25.02.2022 перебував на лікарняному. 26.02.2022 ОСОБА_1 в телефонній розмові повідомив, що нібито продовжує хворіти, проте будь-якого документу, що підтверджує його перебування на лікарняному надавати категорично відмовився. Станом на 08.03.2022 капітан поліції ОСОБА_1 на службу не вийшов та до виконати своїх функціональних обов`язків не приступив.

Опитаний заступник начальника ВП з превентивної діяльності ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_9 та старший інспектор з КЗ ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_7 надали пояснення, аналогічні поясненню підполковника поліції ОСОБА_8

З метою встановлення більш детальних обставин події та причин відсутності з 26.02.2022 на службі капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарною комісією останньому було здійснено телефонний дзвінок за номером НОМЕР_1. У телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що перебуває на лікарняному та знаходиться за місцем свого мешкання. Проте конкретну адресу, з яким саме діагнозом та у якого лікаря ОСОБА_1 повідомляти відмовився. Надавати будь-які пояснення останній відмовився в категоричній формі.

Крім цього дисциплінарною комісією у порядку ч. 6 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, проводились заходи щодо направлення рекомендованим листом на адресу місця проживання ( АДРЕСА_1 ) капітану поліції ОСОБА_1 виклику для надання пояснень по суті.

Однак встановлено, що відділення поштового зв`язку №52 м. Харків Поштамт - Центру поштового зв`язку № 1 м. Харків Харківська дирекція Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" не працює та рекомендовані листи не приймає.

Отже, опитати капітана поліції ОСОБА_1 щодо обставин безпідставної відсутності його на службі без поважних причин в період з 26.02.2022 по 11.03.2022 не надалось можливим, про що було складено акт від 11.03.2022 №247/119-15/02-20222.

Також встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 було введено в України воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Відповідно до якого Міністерство внутрішніх справ України, зокрема в особі Національної поліції України, яка є структурним підрозділом, зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з вимогами ст. 17 Закон України «Про правовий режим воєнного стану», органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

07.11.2015 капітан поліції ОСОБА_1 склав Присягу на вірність Українському народові, згідно якої присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Також, капітан поліції ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами наказу начальника ГУНП в Харківській області від 19.10.2021 № 2062, що у разі вчинення ним протиправних дій, які підривають авторитет Національної поліції України в очах населення, керівництвом ГУНП в Харківській області до працівників буде прийматися безальтернативне рішення - звільнення з Національної поліції України.

У ході проведення службового розслідування обставини, що пом`якшують відповідальність капітана поліції ОСОБА_1 не встановлені.

Таким чином, у ході проведення службового розслідування встановлено, що у період з 26.02.2022 по 11.03.2022 начальник СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, тим самим вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України».

Як вбачається із матеріалів службового розслідування, фактичною підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення та подальшого звільнення послугувало судження про вчинення дисциплінарного проступку у вигляді безпідставної, без поважних причин відсутності на службі (прогул) з 26.02.2022 по 11.03.2022.

Із наявних в матеріалах службового розслідування рапортів (рапорт Начальника Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області, полковника - ОСОБА_6 ; рапорт Начальника ВП №3 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області підполковника - ОСОБА_11) та пояснень (пояснення начальники ВП №3 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області підполковника - ОСОБА_11; пояснення заступника начальника ВП з ПД ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області майора - ОСОБА_12; пояснення старшого інспектора з КЗ ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітана - ОСОБА_10) слідує, що дисциплінарній комісії було відомо про перебування позивача з 15.02.2022 на лікарняному.

Згідно ч. 6. 7 ст. 18 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

В той же час, як вбачається із наявних в матеріалах службового розслідування документів, а саме рапорту заступника начальника УГІ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 та висновку службового розслідування, жодні виклики для надання пояснень з боку Дисциплінарної комісії позивачу не надсилалися.

При цьому, позивач з 15.02.2022 по 26.04.2022 перебував на лікарняному, що підтверджується доданими до цього позову медичними висновками №3125882-1 (Інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я) про тимчасову непрацездатність позивача у період з 15.02.2022 по 21.02.2022 №3125882-1, про тимчасову непрацездатність у період з 22.02.2022 по 25.02.2022 №3415428-1, про тимчасову непрацездатність у період з 26.02.2022 по 26.03.2022 №3602341-1, про тимчасову непрацездатність у період з 27.03.2022 по 25.04.2022 №3923881-1, про тимчасову непрацездатність у період з 26.04.2022 по 26.04.2022 №3158050-1 (а.с 19-23).

Крім того, в матеріалах справи наявна Виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №9.3054, згідно якої підтверджується, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 26.02.2022 по 26.04.2022 (а.с. 15, 16).

Відповідно до п. 15-16 Порядку організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 № 328 інформація з Реєстру, що містить відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків, період і причину непрацездатності, надається тільки особі, якої зазначені відомості стосуються, її страхувальнику - за період перебування особи у трудових відносинах із ним відповідно через електронні кабінети застрахованої особи та страхувальника на порталі послуг, а також особі, яка засвідчила тимчасову непрацездатність, - через електронну систему охорони здоров`я.

Інформація з Реєстру може надаватися застрахованим особам в електронній формі через термінали доступу, в тому числі автоматизовані, суб`єктів, підключених до інформаційних сервісів на порталі послуг відповідно до укладених з Пенсійним фондом України договорів у порядку, встановленому законодавством.

Отже на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України в особистих кабінетах роботодавець та застрахована особа мають можливість переглянути інформацію щодо відкритого електронного лікарняного, зокрема номер лікарняного, дату відкриття та закриття. При цьому роботодавець має можливість бачити листок непрацездатності вже в перший день його відкриття закладом охорони здоров`я.

Як свідчать матеріали справи, в ході службового розслідування відповідач отриману від позивача інформацію, що він перебуває на лікарняному не перевірив, матеріали службового розслідування не містять доказів перевірки зазначеної інформації.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач за результатом службового розслідування дійшов необґрунтованого висновку, який не підтверджується жодними належними та допустимими доказами про те, що позивач з 26.02.2022 по 11.03.2022 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин.

Натомість, як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується наявними матеріалами, позивач перебував на лікарняному ще до початку введення в Україні воєнного стану, тобто з 15.02.2022, при цьому поважність причин неявки на роботі, а саме за станом здоров`я, підтверджується належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Частинами 1 та 4 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Як підтверджується матеріалами справи позивач у період з 15.02.2022 по 25.02.2022 перебував на амбулаторному лікуванні, а з 26.02.2022 по 26.04.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні.

Однак, в порушення вимог ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України, відповідач наказом від 11.03.2022 звільнив позивача з роботи з 11.03.2022, тобто під час перебування позивача на лікарняному.

Згідно частин 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовку пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість таких, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.

На ці ж обставини звертає увагу також і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», зокрема суд зазначає, що підстави для настання відповідальності за «порушення присяги» були викладені дуже нечітко; національне законодавство не передбачало адекватних гарантій проти зловживань та свавілля; крім того, воно не передбачало відповідну шкалу стягнень у рамках дисциплінарної відповідальності, яка б забезпечувала їх пропорційне застосування. За цих причин воно було несумісне з вимогами щодо «якості закону».

Отже, суд закріпив необхідність застосування принципу пропорційності відповідальності при застосуванні дисциплінарних стягнень в залежності від тяжкості проступку.

З аналізу наведених норм Закону України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України" та Закону України "Про Національну поліцію", встановлено, що звільнення зі служби в поліції є найбільш суворим дисциплінарним стягненням, що може застосовуватися до працівника.

Дане може підтверджуватися, зокрема, наслідками застосування цього виду дисциплінарного стягнення та особливим порядком його застосування, а саме - застосування даного дисциплінарного стягнення здійснюється лише керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання (ч. 9 ст. 20 Дисциплінарного статуту).

Отже, розслідування випадків можливого вчинення поліцейським дисциплінарних правопорушень, що тягнуть за собою накладення такого виду дисциплінарного стягнення як "звільнення зі служби в поліції", мають розслідуватися повно, всебічно та неупереджено і обов`язково з дотриманням високих стандартів доказування, притаманних, зокрема, кримінальному провадженню, а саме: поза розумним сумнівом (beyond a reasonabledoubt) оскільки можливими наслідками є обмеження основоположних прав особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Абу Зубайда проти Литви" від 31.05.2018, Суд підкреслював, що відповідно до його усталеної практики, доведеність може випливати зі співіснування достатньо сильних, чітких та взаємоузгоджених умовиводів або такого ж плану неспростовних презумпцій.

При цьому, судом встановлено, що відповідачем не доведено та матеріалами справи не підтверджується допущення позивачем порушення службової чи трудової дисципліни, а саме: не доведено відсутність позивача на службі без поважних причин з 26.02.2022 по 11.03.2022, при цьому відповідачем було застосовано крайній вид дисциплінарного впливу - звільнення зі служби під час перебування позивача на лікарняному та без врахування, чи наявна вина позивача у вчиненні проступку.

Також, відповідачем жодним чином не було обґрунтовано підстав застосування до позивача саме крайнього виду дисциплінарно стягнення, а саме: звільнення з військової служби, при цьому не було вмотивано неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Водночас, слід зазначити, що мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника і його ставлення до вчиненого.

Вказаний висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.10.2019 по справі №2040/7660/18.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувані накази від 11.03.2022 №189 та від 11.03.2022 №141о/с про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції - не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності, а отже є такими, що підлягають скасуванню.

Щодо поновлення позивача на посаді, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 21 та частини першої статті 23 Загальної декларації прав людини кожна людина має право рівного доступу до державної служби в своїй країні, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Частиною другою статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначених у частині першій статті 235 та статті 240-1 КЗпП України, позаяк встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд приймає рішення про поновлення працівника на попередній роботі.

При цьому, п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.93 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, встановлено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Днем звільнення вважається останній день роботи.

Як зазначалось судом вище, наказом ГУНП в Харківській області від 11.03.2022 №141 о/с капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області звільнено з 11.03.2022 без виплати грошового забезпечення з 26.02.2022 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII /у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України/.

Тобто, у відповідності до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, днем звільнення, відповідно, і останнім днем роботи позивача на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області є 11.03.2022.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для поновлення позивача саме на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області з 12.03.2022.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24 березня 1995 року порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, підпунктом "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року (далі Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. 9 розділу І Порядку № 260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки ГУНП в Харківській області від 13.07.2022 №98 сума середньомісячної заробітної плати позивача на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції складає 17047,00 грн.

Позивач у позовних вимогах просить суд стягнути з ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.03.2022 по день поновлення в органах поліції.

Як вже встановлено судом вище, позивача було звільнено з займаної посади з 11.03.2022, який в свою чергу є останнім робочим днем позивача на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції та за який нарахована та виплачена заробітна плата, а поновлено на роботі рішенням суду від 01.09.2022.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України позивачеві необхідно виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу за вказаний період.

Отже, сума грошового забезпечення, яка підлягає відшкодуванню позивачеві за час вимушеного прогулу за період з 12 березня 2022 року по 01 вересня 2022 року становить 105 325,86 грн. (173 дні вимушеного прогулу) Х 608,82 грн. (середньоденна заробітна плата)).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у Постанові №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

З урахуванням викладеного, стягненню з ГУНП в Харківській області на користь позивача підлягає грошове забезпечення в сумі 105 325,86 грн. з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд правомірно дійшов висновку про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді.

З огляду на викладене, колегія суддів за наслідком розгляду апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 року по справі № 520/5048/22 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 по справі № 520/5048/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко