Справа № 320/1933/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року Справа №320/1933/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Харківської області звернувся до суду з адміністративним позовом до акціонерного товариства «Укртелеком», в якому просить:

- визнати незаконною бездіяльність акціонерного товариства «Укртелеком» щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

- зобов`язати акціонерне товариство «Укртелеком» привести захисну споруду № 78909, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 14, у стан готовності, з метою використання її за призначенням (для укриття працюючого персоналу) у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно паспорту сховища № 78909, захисна споруда розташована за адресою: м. Харків, вул. Червоножовтнева (на даний час - Конторська), 14. Площа сховища складає 300кв.м, місткість 300 осіб. Сховище вбудоване у 3-х поверхову будівлю та має 4 входи. Дата прийняття в експлуатацію 15.08.1975. З 01.08.2014 сховище експлуатує ПАТ «Укртелеком» (Харківська філія), якому належать нежитлові приміщення за зазначеною адресою.

У період з 14.06.2021 по 29.06.2021, відділом запобігання надзвичайним ситуаціям по Новобаварському району Харківської міської територіальної громади ГУ ДСНС у Харківській області проведено плановий захід державного нагляду (контролю), щодо дотримання суб`єктом господарювання АТ «Укртелеком» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки за місцем провадження господарської діяльності з адресою: м. Харків, вул. Конторська, 14. Захід проведено за участю старшого інженера електрозв`язку з телефонної мережі (дільниця ядра мережі №234/2 y м. Харкові) ОСОБА_1 . Під час заходу встановлено незабезпеченість готовності захисної споруди цивільного захисту № 78909 до укриття працюючого персоналу.

За результатами проведеної перевірки на адресу керівника АТ «УКРТЕЛЕКОМ» рекомендованим листом від 29.06.2021 за № 260/108 направлено припис № 13 від 29.06.2021 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, в якому визначено перелік порушень вимог законодавства, виявлених органом ДСНС України під час здійснення планового заходу, зокрема, приписано забезпечити готовність захисної споруди цивільного захисту до укриття працівників в строк до 29.07.2021.

При цьому, згідно акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту № 78909 від 19.11.2020, станом на 19.11.2020 сховище № 78909 не готове до використання за призначенням та підлягає капітальному ремонту.

Згідно відповіді ГУ ДСНС у Харківській області від 21.11.2022 № 65010-3867/65103 та листа Харківської філії АТ «УКРТЕЛЕКОМ» від 21.07.2021 за № 946вих.HR-63OP00-2021 встановлено, що вказаним товариством не виконано вимог припису № 13 від 29.06.2021 в частині необхідності забезпечення готовності захисної споруди цивільного захисту до укриття працівників в строк до 29.07 2021.

Крім цього, згідно акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту №78909 від 20.10 2022, станом на 20.10.2022 сховище № 78909 не готове до використання за призначенням. При цьому, наведені у вказаному акті рекомендації службових осіб балансоутримувача, щодо непридатності сховища до експлуатації за призначенням, а також пропозиції щодо виключення сховища з реєстру фонду захисних споруд цивільного захисту та переведення в розряд найпростішого укриття належним чином не обґрунтовані та не містять відповідних експертних висновків або інших, визначених законом. належних документів з цього питання.

Невжиття передбачених чинним законодавством заходів, з метою приведення укриття № 78909, за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 14, балансоутримувачем якої є Харківська філія АТ «Укртелеком», до стану готовності суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах воєнного стану.

Невиконання Харківською філією АТ «Укртелеком» вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, призводить до порушення інтересів держави в частині завдання шкоди життю та здоров`ю людей, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 03.02.2023 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.04.2023 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що Харківська філія АТ «Укртелеком» є одним із структурних підрозділів суб`єкта господарювання АТ «Укртелеком». Засоби колективного захисту АТ «Укртелеком» (захисні споруди) у тому числі на об`єктах Харківської філії, будувались і відповідно розраховані та призначені для укриття працівників АТ «Укртелеком». Відповідно до положень ч. 3 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України укриття населення, які не є працівниками АТ «Укртелеком», в захисній споруді № 78909 не передбачено.

Також, дана захисна споруда відноситься до державної власності, власником захисної споруди є Фонд державного майна, який відповідно до ст. 13 Постанови КМУ від 10.03.2017 №138 «Деякі питання використання споруд ЦЗ» повинен укласти угоду з балансоутримувачем щодо утримання (зберігання) захисної споруди. Без згоди власника та визначення умов використання і утримання захисної споруди, балансоутримувач не має права вносити зміни у інженерне обладнання захисної споруди.

Крім того в матеріалах справи відсутні докази приватизації захисної споруди № 78909, передачі захисної споруди в оренду відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна», передачі майна у комунальну власність у порядку, встановленому Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», передачі захисної споруди № 78909 до сфери управління органів, уповноважених управляти державним майном або самоврядних організацій у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482, списання об`єкту державної власності у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 № 1314 «Про затвердження Порядку списання об`єктів державної власності».

Відповідач має здійснювати утримання (зберігання) захисних споруд державної форми власності виключно на підставі договору про безоплатне зберігання споруд цивільного захисту (цивільної оборони), примірник якого у матеріалах справи відсутній.

Крім того, відповідач зазначає, що прокурор є неналежним позивачем, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Позовні вимоги щодо зобов`язання АТ «Укртелеком» вчинити дії щодо приведення у стан готовності захисної споруди є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

У своєму відзиві відповідач також просив суд визнати поважними причини пропуску процесуального строку для подання відзиву до суду, поновити пропущений строк та долучити відзив до справи.

11.04.2023 ухвалою суду, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, клопотання відповідача АТ "УКРТЕЛЕКОМ" задоволено, визнано поважними причини процесуального пропуску строку для подання до суду відзиву на позовну заяву, поновлено вказаний строк, враховано отриманий 06.04.2023 відзив на позовну заяву по справі № 320/1933/23 та долучено останній до матеріалів справи.

Інших клопотань, доповнень, заперечень чи пояснень до справи від сторін не надійшло.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що період з 14.06.2021 по 29.06.2021, відділом запобігання надзвичайним ситуаціям по Новобаварському району Харківської міської територіальної громади ГУ ДСНС у Харківській області проведено плановий захід державного нагляду (контролю), щодо дотримання суб`єктом господарювання АТ «Укртелеком» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки за місцем провадження господарської діяльності з адресою: м. Харків, вул. Конторська, 14. Захід проведено за участю старшого інженера електрозв`язку з телефонної мережі (дільниця ядра мережі №234/2 y м. Харкові) ОСОБА_1 . Під час заходу встановлено незабезпеченість готовності захисної споруди цивільного захисту № 78909 до укриття працюючого персоналу.

За результатами проведеної перевірки на адресу керівника АТ «УКРТЕЛЕКОМ» рекомендованим листом від 29.06.2021 за № 260/108 направлено припис № 13 від 29.06.2021 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, в якому визначено перелік порушень вимог законодавства, виявлених органом ДСНС України під час здійснення планового заходу, зокрема, приписано забезпечити готовність захисної споруди цивільного захисту до укриття працівників в строк до 29.07.2021.

Згідно акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту № 78909 від 20.10.2022, станом на 20.10.2022 сховище № 78909 не готове до використання за призначенням.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо приведення у стан готовності захисної споруди №78909 протиправною, керівник прокуратури звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відтак, суд вважає, що інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі №815/724/15, від 17 жовтня 2019 року у справі № 569/4123/16-а.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 4 частини другої статті 129 Конституції України).

Так, згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частини четвертої статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

У справі, що розглядається, прокурор в адміністративному позові зазначив, що у прокурора є обґрунтовані підстави для пред`явлення позовної заяви в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Харківської області, у зв`язку із не вжиттям ним, як спеціально уповноваженим органом у сфері контролю за станом утримання та використання об`єктів цивільного захисту, заходів, спрямованих на зобов`язання відповідача з приведення захисної споруди (укриття) у стан, придатний для використання споруди за призначенням для захисту населення.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1052 від 16.12.2015, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до покладених завдань ДСНС здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням; складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.

Аналіз вказаних приписів вказують на те, що Головне управління ДСНС України Харківської області є уповноваженим органом у сфері контролю за станом утримання та використання об`єктів цивільного захисту.

Суд встановив, що Головним управлінням ДСНС України в Харківської області після складення акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту № 78909 від 19.11.2020 не вжито заходів, спрямованих на зобов`язання відповідача привести захисну споруду (сховище) № 78909 у стан, придатний для використання та захисту населення.

У постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, зазначено, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Вказане свідчить, що бездіяльність уповноваженого органу у спірних правовідносинах зумовлена об`єктивними чинниками та є виключним випадком для звернення прокурора до суду з вказаним позовом, оскільки позовна заява прокурора є єдиним ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів держави.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що у даній справі подання прокурором адміністративного позову має на меті захист інтересів держави та як наслідок про наявність підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», для представництва інтересів держави у суді у справі, що розглядається, а доводи відповідача у частині щодо відсутності у прокурора повноважень на подання даного позову у спірних правовідносинах, суд вважає необґрунтованими.

Частиною 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України визначено, що до завдань та обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, серед інших, належить організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; організація обліку фонду захисних споруд; здійснення контролю за утриманням та станом їх готовності; проведення їх технічної інвентаризації, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, для вирішення питань щодо укриття населення в захисних спорудах цивільного захисту центральні органи виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання завчасно створюють фонд таких споруд.

Згідно ч. 5 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку затвердженого Постановою КМУ від 10.03.2017 № 138 (далі - Порядок № 138), фонд захисних споруд створюється міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання відповідно до Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

Відповідно до п. 10 Порядку № 138, балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.

Згідно з п. 12 Порядку № 138 здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 № 579 (далі - Вимоги), споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

Балансоутримувач відповідно до норм цих Вимог забезпечує утримання, контроль за станом, проведення перевірок, технічного обслуговування, поточних та капітальних ремонтів конструктивних елементів, спеціального обладнання, інженерних мереж та систем життєзабезпечення захисних споруд під час усього періоду використання сховищ у режимі ПРУ (пункт 6 Розділу VIII Вимог).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу VI Вимог для забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням їх балансоутримувачі здійснюють оцінку стану їх готовності, організовують періодичні огляди стану захисних споруд, перевірку працездатності їх основного обладнання, планують і проводять технічне обслуговування обладнання та систем життєзабезпечення захисних споруд.

Оцінка стану готовності захисних споруд (далі - оцінка стану готовності) здійснюється щороку з метою виявлення недоліків у стані утримання та експлуатації захисних споруд, передбачення заходів щодо приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням. Крім того, оцінка стану готовності здійснюється в таких випадках: у разі проведення технічної інвентаризації захисної споруди як об`єкта нерухомого майна; у разі підготовки пропозицій щодо подальшого використання захисної споруди; після пожеж, аварій, катастроф та інших надзвичайних ситуацій, що могли негативно вплинути на технічний стан захисної споруди; у разі здійснення ДСНС заходів державного нагляду (контролю) за станом готовності захисних споруд відповідно до Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За результатами оцінки стану готовності складається акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту за формою згідно з додатком 11 до цих Вимог.

Результати оцінки стану готовності, отримані під час нагляду, ураховуються під час складення документів (актів, приписів) за його результатами (підпункт 4 пункту 2 Розділу VI Вимог).

За результатами оцінки стану готовності захисну споруду може бути визнано як готову, обмежено готову або неготову до використання за призначенням. Захисна споруда вважається обмежено готовою або неготовою, якщо вона має хоча б один із недоліків, зазначених в основних недоліках в утриманні захисних споруд, що погіршують стан їх готовності, наведених у додатку 13 до цих Вимог.

У разі відсутності таких недоліків захисна споруда вважається готовою до використання за призначенням (підпункт 8 пункту 2 Розділу VI Вимог).

Таким чином, утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання, на балансі яких вони перебувають, за рахунок власних коштів, що передбачено Кодексом цивільного захисту України та Порядком № 138.

Суд акцентує на пункт 4 глави 1 розділу VII, який доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 440 від 19.07.2022 (набрання чинності, відбулась 13.09.2022), а саме план приведення захисної споруди (споруди подвійного призначення, найпростішого укриття) у готовність складається завчасно з призначенням відповідальних осіб і затверджується балансоутримувачем. Роботи з підготовки виконує особовий склад формувань з обслуговування захисних споруд. У разі введення в Україні або її окремих місцевостях правового режиму воєнного стану першочергові заходи з приведення в готовність сховищ мають бути спрямовані на забезпечення можливості їх використання для укриття населення від звичайних засобів ураження.

Суд зазначає, що відповідачем на виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 29.06.2021 № 13 видано наказ від 19.07.2021 № 523-Н-НR «Про затвердження плану заходів по усуненню порушень вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, виявлених при перевірці протипожежного стану території, будівель та приміщень Харківської філії АТ «Укртелеком» за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 14 та надані повідомлення щодо виконання зауважень зазначених у приписі та пояснення.

Наявний план заходів, щодо усунення виявлених порушень та лист, що до виконання припису, за вих.№ 946-ВИХ-HR-63ОР00-2021 від 21.07.2021 не містять відомостей та пояснень, про виконання п. 39 Припису № 13 від 29.06.2021 за яким вимагалось забезпечити готовність захисної споруди цивільного захисту до укриття працюючого персоналу, в строк до 29.07.2021.

Таким чином відповідачем не виконано в строк до 29.07.2021 спірний п. 39 Припису № 13 від 29.06.2021, що також підтверджується актом оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту № 78909 від 20.10 2022, за яким станом на 20.10.2022 сховище № 78909 не готове до використання за призначенням, п. 4 загального висновку.

Судом встановлено, що балансоутримувачем захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття № 78909 є Харківська філія АТ «Укртелеком», вимоги припису АТ «Укртелеком» виконані не в повному обсязі, тому доводи відповідача про відсутність у нього обов`язку приведення вказаної захисної споруди до належного для експлуатації стану, суд вважає необґрунтованими.

Відсутність вчинення відповідачем заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що, зважаючи на цільове призначення вказаної захисної споруди цивільного захисту, може не захистити належним чином від загрози життю та/або здоров`ю людей та у разі їх не усунення, можуть призвести до незворотних наслідків.

Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд врахував, що в умовах військової агресії російської федерації проти України недодержання та порушення балансоутримувачем вимог законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту (захисних споруд) призвело до його обмеженої готовності до використання за призначенням, через що захисна споруда не здатна у належному обсязі забезпечити захист цивільного населення та у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.

Невжиття відповідачем визначених законодавством заходів з метою приведення укриття до стану готовності суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах воєнного стану та захисту життя людини.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у справі № 826/12192/16 (постанова від 03.10.2018) та у справі № 820/5164/15 (постанова від 25.07.2019).

На підставі вищевикладеного, з огляду на наявність правових підстав для звернення прокурора із даним позовом та встановлену в ході розгляду даної справи протиправну бездіяльність відповідача, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для зобов`язання Акціонерного товариства «Укртелеком» вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди № 78909, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 14, з метою використання її за призначенням у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.

Доводи відповідача висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч.2 ст.77 КАС України).

Враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність акціонерного товариства «Укртелеком» щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, приведення у стан готовності захисної споруди № 78909, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 14, з метою використання її за призначенням.

Зобов`язати акціонерне товариство «Укртелеком» привести захисну споруду № 78909, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 14, у стан готовності, з метою використання її за призначенням (для укриття працюючого персоналу) у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.