Справа № 560/997/23
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/997/23
Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
10 квітня 2023 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С.
суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:
-визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 19.09.2019 по 29.01.2021 в розмірі 22097,46 грн.;
-зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 12 ч. 1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до дня фактичного розрахунку, а саме за період з 19.09.2019 по 29.01.2021 шляхом множення кількості днів затримки розрахунку на суму середнього заробітку.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що предмет даного адміністративного позову аналогічний з предметом спору у справі, яка перебувала на розгляді в Житомирському окружному адміністративному суді та по якій вже прийнято судове рішення.
При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що питання, порушене в позовній заяві, має розглядатися в порядку ст.383 КАС України.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
П.2 ч.1 ст.170 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Таким спором відповідно до наведеної норми визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю тотожні за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду і є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Подібність справ і відносин визначається за такими основними критеріями: суб`єктним, об`єктним і змістовним. Необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.
Верховний Суд у постанові від 05.12.2019 у справі №826/3678/16 вказав, що позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Аналіз вищезазначеного дає суду підстави для висновку, що для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були аргументовані ним інакше. Крім того, посилання на наявність доказів, відмінних від тих, які були подані при первинному зверненні, не свідчать про зміну підстав звернення до суду з позовом.
Отже, кожна особа наділена правом на звернення до суду, якщо вважає, що суб`єкт владних повноважень своїми рішеннями, діями або бездіяльністю допустив порушення своїх прав. При цьому, таке право не є абсолютним. Так, у випадку встановлення судом наявності у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.4 ч.1 ст.170 КАС України.
Здійснюючи аналіз підстав і обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у справі, що розглядається та у справі №560/3008/21, колегія суддів вказує на таке.
Як вбачається зі змісту рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі №560/3008/21 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні з 19.09.2019 по 29.01.2021;
-зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні-невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до дня фактичного розрахунку, а саме: за період з 19.09.2019 по 29.01.2021.
В обґрунтування позову зазначив, що станом на день звільнення відповідач не провів з ним розрахунків компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а тому просив зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за невчасний розрахунок.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.06.2021 позов задоволено:
-визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні з 19.09.2019 по 29.01.2021;
-зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні-невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до дня фактичного розрахунку, а саме: за період з 19.09.2019 по 29.01.2021.
В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:
-визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 19.09.2019 по 29.01.2021 в розмірі 22097,46 грн.;
-зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 12 ч. 1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до дня фактичного розрахунку, а саме за період з 19.09.2019 по 29.01.2021 шляхом множення кількості днів затримки розрахунку на суму середнього заробітку.
Мотивами позовної заяви зокрема зазначено, що на виконання судового рішення у справі №560/3008/21 відповідачем здійснено нарахування та виплату середнього заробітку в розмірі 27450,26 грн. Проте на переконання ОСОБА_1 середній заробіток має розраховуватися шляхом множення кількості днів затримки розрахунку на суму середнього заробітку відповідно до постанови № 100.
Отже до предмету спору у справі №560/3008/21 не входило зобов`язання відповідача здійснити нарахування середнього заробітку шляхом множення кількості днів затримки розрахунку на суму середнього заробітку відповідно до постанови № 100.
Також при розгляді вищевказаної справи, судом не встановлювався середній заробіток позивача.
Таким чином, рішення суду №560/3008/21 відповідач виконав відповідно до вимог резолютивної частини, а тому питання щодо правильного нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені є іншим предметом позову з інших підстав для звернення до суду з іншим позовом та не може бути розглянуте у порядку ст. 383 КАС України.
Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позивачу позовної заяви у даній справі, а тому оскаржувану ухвалу суду не можна визнати такою, що відповідає вимогам ст.242 КАС України.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 320 КАС України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання та є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.