Справа № 380/11624/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11624/22 пров. № А/857/18259/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О, Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року (головуючий суддя Гавдик З.В., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 20.10.2021 року №22585/13-01-07-14/

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Львівській області за № 22585/13-01-07-14 від 20.10.2021, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 108905,79 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 27226,45 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 1361,40 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати таке і постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно з реєстраційними даними ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність у вигляді: роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібної торгівлі хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах та іншими видами роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Статтею 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2. статті ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється уразі якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків (пп.78.1.7, п.78.1 ст.78 ПК України).

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

В порядку ст.42 ПК України Головним управлінням ДПС у Львівській області скеровано платнику податків ОСОБА_1 копію наказу на проведення перевірки №2701-ПП від 09.08.2021 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення №645/13-01-07-14 від 09.08.2021 рекомендованим листом з повідомленням про вручення №834. Відповідний лист згідно відмітки про отримання вручено ОСОБА_1 11.09.2021.

У період, за який проводилась перевірка, відповідальною за ведення обліку доходів (доходів і витрат) та здійснення діяльності був платник податків - фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

ОСОБА_1 як фізична особа платник податків здійснював оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності у періоді з 01.01.2017 по 31.12.2018 на спрощеній системі оподаткування, за період з 01.01.2019 року по 21.10.2020 здійснював на загальній системі оподаткування, обліку та звітності та був платником податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності, податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників, єдиного соціального внеску, військового збору, єдиного податку.

21.10.2020 фізична особа ОСОБА_1 подав до державного реєстратора заяву щодо припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 177.5 та п. 177.11 ст.177 ПК України платники податків подають річну податкову декларацію про майновий стан і доходи за місцем своєї податкової адреси у строки, визначені пп. 49.18.5 п. 9.18 ст. 49 Кодексу, що дорівнює календарному року, тобто протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Загальним оподатковуваним доходом фізичної особи - підприємця на загальній системі оподаткування є виручка у грошовій та не грошовій формі, тобто всі суми коштів, що поступили на розрахунковий рахунок чи в касу підприємця в рахунок оплати за реалізовані товари, виконані роботи чи надані послуги.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

На підставі даних «ІС Податковий блок» контролюючим органом встановлено, що у платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 протягом послідовних 12 місяців (з 01.02.2019 по 31.01.2020) загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню визначена згідно з вимогами п. 181.1 ст.181 ПК України становить - 1004882,35 грн.

Судом, зроблено хибний висновок, що «відповідачем жодними належними та допустимими доказами зазначені обставини не спростовані, позивачем ж надано копії платіжних доручень про сплату згаданого акцизного податку за цей же період». Така позиція суду першої інстанції не відповідає дійсності, оскільки на підтвердження своїх дій Головним управлінням ДПС у Львівській області долучено до матеріалів справи реєстр виторгу №012020 із зазначенням фіскального номера кожної господарської операції, що підтверджує факт здійснення позивачем господарських операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню на загальну суму 1004882,35 грн.

Судом не досліджено, що п. 181.1 ст. 181 ПК України встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг. що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу.

Реєстрація платників ПДВ регулюється статтями 180 - 183 ПК України, а також регламентується «Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 №1130, та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.11.2014 за №1456/26233 (із змінами і доповненнями, далі - Положення №1130).

У п. 183.1 ст. 183 ПК України передбачено, що будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. Згідно з п. 183.2 ст. 183 ПК України у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу. Також в п.183.7 ст. 183 ПК України встановлено, що заява про реєстрацію особи як платника податку подається особисто такою фізичною особою або безпосередньо керівником або представником юридичної особи - платника (в обох випадках з документальним підтвердженням особи та повноважень) до контролюючого органу за місцезнаходженням (місцем проживання) особи.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). Згідно з п.п. 9.1.4 п. 9.1 ст. 9 ПК України акцизний податок є загальнодержавним податком. Об`єкти оподаткування акцизним податком визначені ст. 213 ПК України. Зокрема, відповідно до п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України об`єктом оподаткування є операції з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування. Таким чином, сума акцизного податку, нарахована при реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, до бази оподаткування не включається.

Згідно з п. 194.1 ст. 194 ПК України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті «а» пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу (20%), яка є основною.

Судом також не узято до уваги, що платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 не подано податкові декларації з податку на додану вартість за періоди: березень 2020, квітень 2020, травень 2020, червень 2020, липень 2020, серпень 2020, вересень 2020, жовтень 2020, чим порушено п. 49.18.1 п.49.18 ст. 49 ПКУ, п.203.1 ст. 203 ПКУ та 202.1 ст. 202 ПК України відповідно до якого податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, шо настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Окрім вищенаведеного, судом першої інстанції також не узято до уваги, що платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , порушено вимоги п. 181.1 ст. 181 ПК України п.183.,2, п.183.10, п. 188.1 ст. 188 та п. 49.18.1 п.49.18 ст. 49 , п.203.1 ст. 203, 202.1 ст.202 ПК України в частині не подання податкової декларації з ПДВ та у встановлені терміни не подання заяви про реєстрацію платником ПДВ.

На підставі встановлених порушень та у порядку п.п. 54.3.1 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган має право самостійно за результатами проведення документальної перевірки визначити податкові зобов`язання з ПДВ такому суб`єкту господарювання.

Крім того, судом не надано правової оцінки, що платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 протягом періоду з 11.02.2020 по 15.10.2020 одержав дохід від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V ПК України, у розмірі 567283,74 грн. (в тому числі сума акцизного податку становить 22754,79 грн.). Виходячи з наведеного вище, встановлено, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 , починаючи з 11.02.2020 зобов`язаний був визначати розмір податкових зобов`язань з ПДВ та сплачувати їх в повному обсязі та своєчасно до бюджету. Встановлено, не визначення податкових зобов`язань з ПДВ за вказаний період в розмірі 108905,79 грн.(567283,74-22754,79)х20%.

Розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 11.02.2020 по 15.10.2020 544528,95 грн. х 20% = 108905,79 грн.

На підставі вище наведеного, Головним управлінням ДПС у Львівській області здійснено розрахунок та нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 11.02.2020 по 15.10.2020, а саме 544528,95 грн. х 20% = 108905,79 грн.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не спростовано факту порушення позивачем положень ст. 203, ст.202, ст. 188, ст.49 ПК України.

Натомість позивач стверджує із чим погоджується Львівський окружний адміністративний суд, що при обрахуванні бази оподаткування податком на додану вартість контролюючим органом не враховано акцизний податок, однак твердження позивача не відповідають дійсності оскільки, контролюючим органом узято до уваги дохід отриманий позивачем лише з тих об`єкт що не входять в до акцизних товарів. Такі дії контролюючого органу підтверджуються даними «ІС Податковий блок» згідно яких, платник податків - фізична особа ОСОБА_1 протягом послідовних 12 місяців (з 01.02.2019р. по 31.01.2020р.) отримав дохід від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню визначена згідно з вимогами п. 181.1 ст. 181 ПКУ 1004882,35 грн, (без урахування акцизного податку) відповідна сума підтверджена реєстром виторгу № 012020 із зазначенням фіскального номера кожної господарської операції.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України (в редакції ЗУ №466 - IX від 16.01.2020) неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Враховуючи усе вище наведене та на підставі висновків акта перевірки ТУ ДПС у Львівській області сформовано та вручено ОСОБА_1 ППР від 20.10.2021 № 22585/13- 01-07-14 форма «Р» про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням - 108 905,79 грн. та штрафна санкція - 27 226,45 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.09.2021 Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017р. по 21.10.2020р., а також дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 21.05.2014р. по 21.10.2020 р. про що складений акт за № 18453/13-01-07-14-03/.

Перевіркою встановлено порушення:

- п.183.2., п.183.10, п. 188.1 ст. 188 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації платником ПДВ та не визначення податкових зобов`язань з ПДВ в розмірі 108905,79 грн.;

- порушення п. 49.18.1 п.49.18 ст. 49 , п.203.1 ст. 203, 202.1 ст.202 ПК України в частині не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за періоди: березень 2020, квітень 2020, травень 2020, червень 2020, липень 2020, серпень 2020, вересень 2020, жовтень 2020;

- п.п. «б» п.176.2 ст.176, п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, а саме не подання за ІІІ - ій кв. 2017р. , ІІІ ій кв. 2020р. та не в повному обсязі відображення у податковій звітності суми нарахованого та виплаченого доходу фізичним особам підприємцям (ознака доходу 157) та фізичним особам податкового розрахунку за формою 1 ДФ за 2017-2020рр.

20.10.2021 відповідачем прийняте рішення за № 22585/13-01-07-14, яким на підставі акта № 18453/13-01-07-14-03/, від 29.09.2021 встановлено порушення п. 181.1. ст. 181, п. 185.1. ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 189.1. ст. 189, п. 193.1. ст. 193, п. 198.5. ст. 198, п. 200.1. ст. 200 ПК України, в результаті чого позивачу донараховано ПДВ на суму 108905,79 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 27226,45 грн.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із п.п. 14.1.212. п. 14.1. ст. 14 ПК України (в редакції від 29.12.2019 року), реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.

Згідно із п. 181.1. ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно із п. 185.1. ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку в тому числі з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю.

Згідно із п. 187.1. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із п. 188.1. ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно із п. 189.1. ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно із п. 193.1. ст. 193 ПК України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірі 20 відсотків.

Згідно із п. 198.5. ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно із п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із п.п. 213.1.9. п. 213.1. ст. 213 ПК України об`єктами оподаткування є операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

З огляду на зазначене суд вірно вважав, що сума акцизного податку, нарахована при реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, до бази оподаткування ПДВ не включається.

Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції з`ясовано, що позивач протягом послідовних 12 місяців (з 01.02.2019 р. по 31.01.2020 р.) від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню позивач отримав 1026612,75 грн. вказана сума сторонами у справі не заперечується.

Згідно розрахунку позивача за вказаний період ним нараховано акцизний податок в сумі 48574,05 грн. Відповідно позивач за цей же період від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню позивач отримав лише 978038,70 грн. (1026612,75 - 48574,05 = 978038,70).

Відповідно, суд підставно вважав, що вказана загальна сума 978038,70 грн. від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно не перевищує 1000000 грн. а отже у позивача не було зобов`язання зареєструватися як платник ПДВ.

З урахуванням викладеного вище суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року по справі № 380/11624/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін