Справа № 595/308/23
Суддя: Федорончук В. Б.
Дата ухвалення: 2023-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/308/23
Провадження № 2-а/595/9/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Боднар М.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника Гора Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії БАБ №428915 від 18 лютого 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, мотивуючи тим, що постанова є противоправним необгрунтованим рішенням суб`єкта владних повноважень, що порушує його права, оскільки прийнята відповідачем з порушеннями як в порядку накладення адміністративного стягнення, так і за відсутності підстав для цього. Копія постанови, яку він отримав 21 лютого 2023 року у ВП №2 (м.Бучач), є нечитабельною. Із постанови вдається прочитати тільки, які саме пункти Правил дорожнього руху ним порушено. Однак всі ці пункти правил дорожнього руху, які ніби-то ним порушено, є взаємовиключними, так як просте їх перелічування у постанові поліцейським явно вказує на неправильне застосування норм матеріального права. Жодні інші докази, в тому числі зафіксовані показаннями технічних приладів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, показання свідків в матеріалах справи відсутні. Стаття 122 КУпАП є банкетною та для її застосування необхідно встановити порушення відповідного пункту ПДР України. Поліцейським у постанові вказано ч.1 ст.122 КУпАП. Проте не всі з перелічених у постанові пунктів утворюють склад ч.1 ст.122 КУпАП. Так п.15.9.г та п.15.9.ж не утворюють складу ч.1 ст.122 КУпАП. Однак, вищевказаних правопорушень, він не вчиняв. Що стосується п.15.9.г де зазначено, що його автомобіль знаходився на вул.Галицькій в м.Бучач, однак вулиця, на якій перебував автомобіль, є вулицею Лесі Українки, що є перпендикулярною до вул.Галицької. На вулиці Лесі Українки пішохідних переходів нема; що стосується п.15.9.ґ, то Т-подібного перехрестя на цій же ділянці дороги також нема, немає суцільної лінії розмітки або розділювальної смуги; що стосується п.15.9.е, то знову ж таки, автомобіль не перебував по вул.Галицька в м.Бучач. Крім того, порушення п.15.9.ж з його боку також було відсутнє. Поліцейськими не проводилися жодні заміри відповідними приладами чи пристроями, з метою визначення відстаней, які вищенаведені (ближче 10м, ближче 30м). У матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не зазначено яким чином поліцейським при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, було зафіксовано порушення ним правил дорожнього руху. Крім того, просив поновити строк на оскарження постанови, оскільки копію постанови ним отримано 21 лютого 2023 року.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 03.03.2023 року відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

09 березня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно якого представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області позов не визнав, зазначив, що 18.02.2023 року поліцейським СРПП ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області винесено постанову серії БАБ №428915 від 18.02.2023 року за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн відносно ОСОБА_1 , котрий керував транспортним засобом Volkswagen Bora.Оскаржувану постанову винесено 18.02.2023 року, то термін на її оскарження, відповідно до норм п.1 ст.120 КАС України, розпочався з 20.02.2023 (перший робочий день після настання події) та завершився 01.03.2023 відповідно. Позовна заява датована 02.03.2023 року, а позивач в свою чергу стверджує, що отримав її копію 21.02.2023 та з цього періоду обраховує строк на оскарження. З даного приводу звертає увагу, що позивач при складанні постанови ствердно відмовився від отримання її копії, що підтверджується матеріалом відеофіксації (video 945008203 запис з 6 хв. 50 сек. по 6 хв. 55 сек.) Тому зазначає, що лише небажання позивача та його відмова від отримання копії постанови не може вважатися поважною причиною пропуску строку на її оскарження. Вважає, що позивач пропустив десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Тобто, позивач звернувся до суду із пропуском строку на звернення. Крім того, у позовній заяві позивачем вказано, що постанова про адміністративне правопорушення винесена безпідставно, оскільки ним не здійснено жодного порушення вимог ПДР та КУпАП. Однак працівники поліції надали відеозапис із нагрудних камер, де зафіксовано автомобіль позивача та самого позивача, котрий в ході бесіди з поліцейським визнає факт порушення правил зупинки посилаючись лише на нетривалий термін такого порушення (video 945008172 з 50 секунди запису по 58 секунду). Також з матеріалів відеофіксації чітко прослідковується наявність в місці зупинки Т- подібного перехрестя та інші інкриміновані позивачу порушення норм ПДР та КУпАП. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно допустив порушення п.п.15.9 г), е), ґ) ПДР та норм ст.122 КУпАП, а тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи, а тому позов до задоволення не підлягає.

Позивачем ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, в якому він заперечує обставини, які відповідач зазначає у відзиві, оскільки вказаний відзив жодним чином не спростовує обставин, фактів та обґрунтувань, викладених у позовній заяві, які у свою чергу свідчать про незаконність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №428915 від 18.02.2023р. Згідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Враховуючи, що копія постанови на місці складення йому не вручена, і про це чітко свідчить відсутність підпису у самій постанові про її отримання на місці. Копію постанови він отримав 21.02.2023 року, про що свідчить супровідний лист до постанови. Разом з тим, без отримання копії постанови, він не мав можливості оскаржити її, оскільки копію постанови необхідно дослідити, зрозуміти її суть та зміст. У зв`язку з цим зазначив, що він набув права на поновлення строку на оскарження постанови. Крім того, вважає що положення відзиву жодним чином не спростовують позову. Не спростовує позицію наведену у позові також і приєднаний до відзиву відеозапис з нагрудної камери працівника поліції. Так з відео вбачається, що його автомобіль стояв, як це було зазначено у позові, на іншій перпендикулярній вулиці (вул.Лесі Українки), однак не по вулиці Галицькій,10. Доказів зупинки або стоянки по вул.Галицькій матеріали відзиву тa саме відео не містять. У відзиві не наведені спростування позову в частині того, що поліцейськими не проводилися жодні заміри відповідними приладами чи пристроями, з метою визначення відстаней, які вищенаведені (ближче 10м, ближче 30м). У матеріалах справи про адміністративне правопорушення не зазначено, яким чином поліцейським при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, було зафіксовано порушення ним правил дорожнього руху. Враховуючи вищевикладене, вважає позовну заяву обґрунтованою та просив її задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Гора Р.М. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в адміністративному позові та у відповіді на відзив.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у прохальній частині відзиву просив розглянути справу у його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно постанови серії БАБ №428915 від 18.02.2023про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушенняу сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП України, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто за те, що він 18.02.2023 року керував транспортним засобом Volkswagen Bora, чим порушив п.п.15.9.ґ, 15.9.г, 15.9.е, 15.9.ж ПДР України.

Частиною другою ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення( постанови).

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Строк звернення до суду позивачем пропущений з поважних причин, оскільки постанову ОСОБА_1 отримав 21 лютого 2023 року, а тому такий строк слід поновити.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно п.1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до приписів ч.1 ст.122 КУпАП відповідальність за зазначеною статтею настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.15.9.гПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно п.15.9.ґ ПДР на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно п.15.9.еПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно п.15.9.жПДР у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, стороною відповідача не зазначено та не надано доказів вчинення позивачем порушення п.15.9.ж правил зупинки у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено, до відзиву на підтвердження правомірності свого рішення стороною відповідача долучено диск з відеозаписом події про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

При перегляді зазначеного відеозапису встановлено, що відеозапис не є повним, оскільки ним не підтверджується факт замірів працівниками поліції відповідними приладами чи пристроями з метою визначення відстаней, тобто поліцейські не могли оцінити відстань за результатами візуального спостереження.

При цьому суд враховує висновок Верховного Суду викладений у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 де вказано, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Жодні інші докази, в тому числі зафіксовані показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, показання свідків - в матеріалах справи відсутні.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на представлені позивачем докази, які підтверджують обставини, викладені ним у позові, а саме те, що оскаржувана постанова була винесена без встановлення доказів вчинення адмінправопорушення, оскільки спростувань доводів позивача щодо фактичних даних, на основі яких винесено оскаржувану постанову, відповідачем суду не представлено, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо скасування оскаржуваної постанови за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є обґрунтованими, а тому адміністративний позов слід задовольнити.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6-9,73,77,78,139,242-246,250, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії БАБ №428915 від 18 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ №7428915 від 18 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користьОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його

проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області.

Суддя: В. Б. Федорончук