Справа № 560/703/23
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/703/23
РІШЕННЯ
іменем України

11 квітня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити пенсію за віком з 23.11.2022.

В обґрунтування позову зазначає, що має статус громадянина, який постійно проживає у зоні безумовного відселення, що підтверджується відповідним посвідченням, що є основним документом для призначення пенсії. 23.11.2022 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС". З листа від 07.12.2022 позивач дізнався, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області йому відмовлено в призначені пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що відповідно що ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало відзив, у якому позов не визнає, зазначаючи, що рішенням від 01.12.2022 №68 ОСОБА_1 правомірно відмовлено у призначенні пенсії зі зниження пенсійного віку згідно з Законом № 796-XII, оскільки відсутній необхідний період роботи (проживання) на території радіоактивного забруднення. За документами пенсійної справи станом на 01.01.1993 позивач проживав постійно у зоні безумовного відселення 3 роки 7 місяців 29 днів. Із періоду проживання у зоні безумовного відселення виключені період військової служби з 05.06.1989 по 17.05.1991, оскільки відсутня інформація про місцезнаходження військової частини, а також період роботи з 15.12.1992 по 02.02.1994, оскільки м. Переяслав - Хмельницький не належить до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідачів.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , копія якого є у справі. Згідно з посвідченням ліквідатора аварії 2 категорії серія НОМЕР_1 від 20.04.1993 позивачу присвоєний статус "учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

23.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.12.2022 №68 позивачу відмовлено, оскільки встановлено, що він проживав у зоні безумовного відселення з моменту аварії по 31.07.1986, станом на 01.01.1993 проживав постійно у зоні безумовного відселення 3 роки 7 місяців 29 днів. З періоду проживання у зоні безумовного відселення виключені періоди військової служби з 05.06.1989 по 17.05.1991 (відсутня інформація про місцезнаходження військової частини) та період роботи з 15.12.1992 по 02.02.1994 у м. Переяслав-Хмельницький, оскільки останній не відноситься до зони безумовного обов`язкового відселення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28 лютого 1991 (далі - Закон №796-XII).

Умови призначення пенсії за віком встановлені статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин.

В силу вимог статті 26 Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. Починаючи з 1 січня 2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 по 31 грудня 2022 - не менше 29 років.

При цьому, статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, та передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: а саме особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (частина друга статті 55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01 січня 1993 року протягом не менше 2 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Відповідно до частини 3 статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Частиною 3 статті 55 цього ж Закону передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до положень статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №551 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії. Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31 жовтня 2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 статті 242 КАС України. Відтак, надаючи особі зазначене посвідчення, держава визнає за нею право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

Наявне у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт його проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 не менше двох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Посвідчення є чинним, не визнане недійсним та не скасоване у встановленому законом порядку.

Також у матеріалах справи містяться довідки, які підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно навчався у Дібрівській середній школі Поліського району Київської області з 01.09.1978 по 15.06.1988, отримав атестат про середню освіту (довідка № 52 від 26.09.2022 року). У графі №22 "відмітка про тимчасово відсутніх членів сім`ї/вибув" є запис "червень 1989 в ряди Радянської армії" (архівна довідка від 10.11.2022 № 05-07/417 видана архівним відділом Вишгородської районної військової адміністрації).

У військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 від 16.11.1989 зазначено, що він був взятий на облік до Поліського РВК Київської області.

Наказом про затвердження Переліку військових частин, установ, організацій і підприємств Міністерства оборони України, дислокованих (які дислокувалися) у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення № 322 від 08.09.1997 затверджено перелік військових частин, установ, організацій і підприємств Міністерства оборони України, дислокованих (які дислокувались) у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення. Зарахування вислуги років у пільговому обчисленні ведеться з фактичного періоду проходження служби у зазначених в Переліку військових частинах за час їх знаходження у виділених зонах, починаючи з 26.04.1986. Під №277 зазначено Поліський РВК - смт Поліське| Поліський район Київська область, зона радіоактивного забруднення - 2, період дислокування з 26.04.1986 по 01.08.1991.

Отже, висновки пенсійного органу про неможливість визначення населеного пункту, у якому позивач проходив службу у зоні відчуження, спростовуються наявними документами.

З огляду на це, відповідачами не спростовано, що у період з 05.06.1989 по 17.05.1991 позивач перебував/ проживав у зоні гарантованого добровільного відселення.

У період з 15.12.1992 по 02.02.1994 позивач працював в ДП "Спектр", яке розміщувалось не на території зони гарантованого добровільного відселення. Згідно з довідкою ДМС України Центрально міжрегіонального управління державної міграційної служби м. Києві, копія якої є у справі, ОСОБА_1 був прописаний у с. Діброва Поліського району Київської області з 14.03.1997, та з 06.06.1991 по 02.02.1994.

Статтею 1 Закону України від 16.04.1991 №959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, що постійне місце проживання - це місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Отже, постійним місцем проживання позивача є с. Діброва Київської області, тоді як перебування позивача у м. Переяславі-Хмельницькому було зумовлено виконанням обов`язків радіомеханіка у Державному підприємстві "Спектр".

Суд ще раз звертає увагу на те, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 2), про що видане посвідчення, яке, в свою чергу, видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчались у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Відповідачами не спростовано, що у період з 15.12.1992 по 02.02.1994 позивач проживав у зоні гарантованого добровільного відселення.

Оскільки ОСОБА_1 був зареєстрований та фактично проживав на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 більше 3 років, однак відповідач не включив до відповідного періоду період проживання з 05.06.1989 по 17.05.1991 та з 15.12.1992 по 02.02.1994, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №68 від 01.12.2022 є таким, що підлягає скасуванню.

Одночасно з цим, суд не наділений повноваженнями самостійно перераховувати відповідні періоди, які мають значення для вирішення питання призначення, перерахунків або обчислення пенсій, оскільки такі повноваження належать відповідачу.

Зважаючи на це, відповідач повинен перерахувати стаж проживання (роботи) позивача із урахуванням того, який не був зарахований і про який зазначається у цьому рішенні, вирішивши питання призначення позивачу пенсії.

Суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві врахувати позивачу до періоду його проживання/роботи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення виключений згідно зі спірним рішенням період з 05.06.1989 по 17.05.1991, період з 15.12.1992 по 02.02.1994, а також повторно розглянути заяву від 23.11.2022 про призначення пенсії.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачі не довели обґрунтованість дій та рішення, доводи позивача не спростували, позов слід задоволити частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.12.2022 № 68.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві врахувати/зарахувати ОСОБА_1 до періоду його проживання/роботи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення періоди з 05.06.1989 по 17.05.1991, з 15.12.1992 по 02.02.1994, повторно розглянути і вирішити заяву від 23.11.2022 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 квітня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16,Київ 53,04053 , код ЄДРПОУ - 42098368) Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя І.С. Козачок