Справа № 520/3044/22
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 р. № 520/3044/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п.3 наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області" №9 від 11.01.2022 року, в частині застосування до заступника начальника Чугуївської РУП ГУНП в Харківській області з превентивної діяльності підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення в вигляді попередження про неповну службову відповідність таким, що винесене без відповідних на те правових підстав та таким, що не відповідає фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представник відповідача, надав відзив, в якому заперечував проти позву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надав відповідь на відзив, де позовні вимоги підтримав у повному обсязі та заперечував проти доводів відпвідача.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ОСОБА_1 (далі позивач) перебуває на службі в Національній поліції України. На час звернення до суду займав посаду заступника начальника Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області з превентивної діяльності у званні підполковника поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області Про застосування дисциплінарних стягнень до поліційських ГУНП в Харківській області №9 від 11.01.22 (далі Наказ №9) позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності вказано невиконання вимог п.7 Наказу №203 від 13.12.21 т.в.о. начальника Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області (далі Наказ №203).

Відповідно до положень Наказу №203, ОСОБА_1 був назначений відповідальним за проведення інструктажу конвойного наряду.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до положень статті 1 ЗУ Про дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут) Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, серед іншого, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Також, Дисциплінарним статутом визначено, що Поліцейський перебуває під захистом держави. Права поліцейського та порядок їх реалізації з урахуванням особливостей служби в поліції визначаються Конституцією та законами України. Обмеження прав поліцейського не допускається, крім випадків, визначених законом. Під час виконання службових обов`язків поліцейський має право, серед іншого, вимагати письмового оформлення обсягу посадових (функціональних) обов`язків за відповідною посадою та створення умов, необхідних для їх виконання; на доступ до службової інформації, необхідної для виконання обов`язків за посадою; ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення; робити копії матеріалів особової справи, висновків службового розслідування за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту, Наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Керівник відповідає за відданий (виданий) наказ, результати його виконання, відповідність його закону.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Стаття 18 Дисциплінарного статуту визначає таке, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Стаття 19 Дисциплінарного статут визначає порядок застосування дисциплінарних стягнень. Відтак, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського та обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до положень Наказу МВС України від 07.11.18 №893 Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Щодо посилання позивача на неознайомлення його з Наказом №203, суд зазначає таке.

Сторонами надані копії Наказу №203 від 13.12.21 - документ не містить відміток про ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом наказу.

Відповідно до положень національного стандарту ДСТУ 4163:2020 Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів пункт 5.28, про факт ознайомлення працівника зі змістом управлінських дій стосовно нього свідчить відмітка про ознайомлення з документом, що складається зі слів З документом ознайомлений, власного імені, дати та підпису проставлених кожним працівником власноруч. Замість слова документ, може бути вказаний його конкретний вид (наказ, акт, інструкція тощо).

Твердження відповідача, що позивач у своїх поясненнях, під час дисциплінарного розслідування, посилався на положення спірного наказу, а відтак був поінформований про його зміст та мав його своєчасно виконати є хибним. Оскільки загальна поінформованість про існування документу не підміняє собою встановлений законом порядок ознайомлення керівником підлеглого-виконавця з розпорядчим актом.

Інших доказів на спростування зазначених тверджень позивача, а саме на підтвердження факту належного ознайомлення позивача з Наказом №203, відповідач до суду не надав.

Загальні процесуальні засади доказування виходять з того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а в межах адміністративного судочинства у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування покладається саме на відповідача.

Відтак, судом не вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з Наказом №203.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є висновок службового розслідування, що ґрунтується на всебічному та повному досліджені обставин та доказів, що встановлюють як вину так і невинуватість поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування.

Суд також наголошує, що службове розслідування призначається та проводиться щодо чітко визначеного предмету розслідування та стосовно конкретного поліцейського (-их), якого підозрюють у вчинені дисциплінарного проступку, про що зазначається у наказі про призначення службового розслідування.

Під час розслідування від поліцейського, щодо якого проводиться така процедура, від керівника, що видав відповідний розпорядчий документ для виконання поліцейським, мають отримуються пояснення, щодо обставин справи, а у разі відмови від їх надання складаються відповідні акти. З матеріалів справи зазначені документи відносно ОСОБА_1 відсутні.

Висновок службового розслідування, між іншим, має містити чіткий виклад обставин з посиланням на конкретні положення нормативних актів, загальний виклад обґрунтувань та відповідних доказів, на підставі яких був встановлений факт скоєння поліцейським, щодо якого проводилось службове розслідування, дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з доданих до позову та відзиву копій доповідної записки, наказу про призначення та проведення службового розслідування, висновку службового розслідування та наказу про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області, підставою для проведення дисциплінарного розслідування стала доповідна записка, щодо затримання співробітниками ДБР поліцейського-водія ОСОБА_2 , а не невиконання п.7 Наказу №203 ОСОБА_1 ..

Копії пояснень співробітників поліції, включно з поясненнями самого позивача, з матеріалів службового розслідування, надані сторонами до суду, також містили інформацію виключно щодо обставин, що передували затриманню та врученню ОСОБА_2 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 307 Кримінального кодексу України. Діяння ОСОБА_1 досліджене не було.

Суд вважає, що факт невиконання п.7 Наказу №203 ОСОБА_1 не був безпосередньою підставою призначення та проведення службового розслідування, відтак обставини спірного діяння не були всебічно та повно досліджені у відповідності до встановленого законом порядку, в обсязі, та у розумінні норм Дисциплінарного статуту, що вимагається для процедури встановлення та доведення факту дисциплінарного порушення поліцейським, щодо якого проводиться службове розслідування, ступеня тяжкості вчиненого, вини, умислу та мотивів, наслідків, розміру завданої шкоди та інш., що у своїй сукупності унеможливлює висновок, щодо наявності у діянні ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, як підстави для дисциплінарного стягнення.

Оцінюючи фактичні обставини справи та зміст висновку службового розслідування суд дійшов висновку про те, що відповідач не навів переконливих доводів, які можна було б кваліфікувати як порушення службової дисципліни та вчинення дисциплінарного проступку позивачем.

З огляду на викладене, суд вважає висновки службового розслідування про вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 необґрунтованими, а рішення про застосування до нього дисциплінарного стягнення протиправним.

За таких обставин, позовна вимога, щодо визнання протиправним та скасувати п.3 наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області" №9 від 11.01.2022 року, в частині застосування до заступника начальника Чугуївської РУП ГУНП в Харківській області з превентивної діяльності підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.3 наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області" №9 від 11.01.2022 року, в частині застосування до заступника начальника Чугуївської РУП ГУНП в Харківській області з превентивної діяльності підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області а рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у рзмірі 992 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні) 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов