Справа № 200/2217/22
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року Справа№200/2217/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

07 лютого 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), надісланий на адресу суду засобами поштового зв`язку 01 лютого 2022 року, в якому позивач просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 з 29 грудня 2016 року по 12 березня 2021 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 29 грудня 2016 року по 12 березня 2021 року, виходячи із застосування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та з 01 березня 2018 року по 03 вересня 2021 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2018 року, з урахуванням абз. абз. 4 та 6 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та фактично виплачених сум індексації грошового забезпечення.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

18 травня 2022 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

05 серпня 2022 року суд постановив ухвалу, якою повторно витребував у відповідача докази.

З клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін учасники справи до суду не зверталися, а тому на підставі ч. 5 ст. 260 КАС справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС при розгляді справи за правилами прощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Витребувані докази відповідач суду не надав, а тому справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що в період з 29 грудня 2016 року по 12 березня 2021 року проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

За період з 29 грудня 2016 року по 12 березня 2021 року відповідач виплатив їй грошове забезпечення не в повному обсязі внаслідок невірного обчислення індексації.

Після звільнення з військової служби індексація грошового забезпечення, обчислена відповідно до вимог чинного законодавства, також не була виплачена.

Позивач зазначила, що відповідно до п. п. 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078), в період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року для розрахунку індексації грошового забезпечення належало застосовувати базовий місяць січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 12 березня 2021 року березень 2018 року.

Крім того, всупереч приписам абз. абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 за період з 01 березня 2018 року по 12 березня 2021 року відповідач не виплатив їй індексацію у розмірі фіксованої величини на місяць.

Вважаючи, що під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення Військова частина НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Просила задовольнити позов.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

З 22 лютого 2006 року постійне місце проживання позивача реєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 05 травня 2017 року.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) зареєстрована як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

В період з 29 грудня 2016 року по 12 травня 2021 року ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , де і перебувала на всіх видах забезпечення, про що свідчить довідка від 29 грудня 2021 року № 3138.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_6 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12 травня 2021 року № 283-ОС «Про особовий склад» припинений (розірваний) контракт, а старший сержант ОСОБА_1 , контролер другої комендантської групи комендантського відділення, звільнена з військової служби за пп. «ґ» (через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці-жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас та виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 12 травня 2021 року.

Отже, позивач проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 29 грудня 2016 року по 12 травня 2021 року, а зазначені нею в позовній заяві дати закінчення військової служби як то «12 березня 2021 року» та «03 вересня 2021 року» не відповідають наявним у справі письмовими доказами.

Спірні правовідносини виникли з приводу нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , тобто за період з 29 грудня 2016 року по 12 травня 2021 року.

На підставі довідок про грошове забезпечення та інші види винагород за 2017 рік (від 05 січня 2022 року № 4), за 2018 рік (від 05 січня 2022 року № 5), за 2019 рік (від 05 січня 2022 року № 6), за 2020 рік (від 05 січня 2022 року № 7), за 2021 рік (від 05 січня 2022 року № 8), виданих Військовою частиною НОМЕР_1 , суд встановив, що ОСОБА_1 виплачена індексація в грудні 2018 року 71,08 грн, січні 2019 року 71,08 грн, в лютому 2019 року 71,08 грн, в березні 2019 року 134,47 грн, в квітні 2019 року 134,47 грн, в травні 2019 року 134,47 грн, в червні 2019 року 134,47 грн, в листопаді 2019 року 1 033,60 грн, в грудні 2019 року 216,51 грн, в січні 2020 року 216,51 грн, в лютому 2020 року 216,51 грн, в березні 2020 року 216,51 грн, в квітні 2020 року 216,51 грн, в травні 2020 року 216,51 грн, в червні 2020 року 216,51 грн, в липні 2020 року 226,29 грн, в серпні 2020 року 226,29 грн, в грудні 2020 року 912,68 грн, в січні 2021 року 331,42 грн, в лютому 2021 року 331,42 грн, в березні 2021 року 331,42 грн, в квітні 2021 року 415,41 грн, в травні 2021 року 1 485,85 грн.

Як свідчить довідка-розрахунок індексації грошового забезпечення, видана НОМЕР_6 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України 05 січня 2022 року за № 3, в період з 29 грудня 2016 року по 12 травня 2016 року Військова частина НОМЕР_1 здійснювала нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням базових місяців січень 2016 року, березень 2018 року та проводила її виплату наступним чином:

грудень 2016 року прожитковий мінімум 1 600,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

січень 2017 року прожитковий мінімум 1 600,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

лютий 2017 року прожитковий мінімум 1 600,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

березень 2017 року прожитковий мінімум 1 600,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

квітень 2017 року прожитковий мінімум 1 600,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

травень 2017 року прожитковий мінімум 1 684,00 грн; коефіцієнт індексації 3,9%; сума індексації: поточна 65,68 грн, фіксована 0,00 грн, разом 65,65 грн; виплачено 0,00 грн;

червень 2017 року прожитковий мінімум 1 684,00 грн; коефіцієнт індексації 3,9%; сума індексації: поточна 65,68 грн, фіксована 0,00 грн, разом 65,65 грн; виплачено 0,00 грн;

липень 2017 року прожитковий мінімум 1 684,00 грн; коефіцієнт індексації 3,9%; сума індексації: поточна 65,68 грн, фіксована 0,00 грн, разом 65,65 грн; виплачено 0,00 грн;

серпень 2017 року прожитковий мінімум 1 684,00 грн; коефіцієнт індексації 7,8%; сума індексації: поточна 131,35 грн, фіксована 0,00 грн, разом 131,35 грн; виплачено 0,00 грн;

вересень 2017 року прожитковий мінімум 1 684,00 грн; коефіцієнт індексації 7,8%; сума індексації: поточна 131,35 грн, фіксована 0,00 грн, разом 131,35 грн; виплачено 0,00 грн;

жовтень 2017 року прожитковий мінімум 1 684,00 грн; коефіцієнт індексації 7,8%; сума індексації: поточна 131,35 грн, фіксована 0,00 грн, разом 131,35 грн; виплачено 0,00 грн;

листопад 2017 року прожитковий мінімум 1 684,00 грн; коефіцієнт індексації 7,8%; сума індексації: поточна 131,35 грн, фіксована 0,00 грн, разом 131,35 грн; виплачено 0,00 грн;

грудень 2017 року прожитковий мінімум 1 762,00 грн; коефіцієнт індексації 11,4%; сума індексації: поточна 200,87 грн, фіксована 0,00 грн, разом 200,87 грн; виплачено 0,00 грн;

січень 2018 року прожитковий мінімум 1 762,00 грн; коефіцієнт індексації 11,4%; сума індексації: поточна 200,87 грн, фіксована 0,00 грн, разом 200,87 грн; виплачено 0,00 грн;

лютий 2018 року прожитковий мінімум 1 762,00 грн; коефіцієнт індексації 11,4%; сума індексації: поточна 200,87 грн, фіксована 0,00 грн, разом 200,87 грн; виплачено 0,00 грн;

березень 2018 року прожитковий мінімум 1 762,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

квітень 2018 року прожитковий мінімум 1 762,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

травень 2018 року прожитковий мінімум 1 762,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

червень 2018 року прожитковий мінімум 1 762,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

липень 2018 року прожитковий мінімум 1 841,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

серпень 2018 року прожитковий мінімум 1 841,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

вересень 2018 року прожитковий мінімум 1 841,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

жовтень 2018 року прожитковий мінімум 1 841,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

листопад 2018 року прожитковий мінімум 1 841,00 грн; коефіцієнт індексації 0,0%; сума індексації: поточна 0,00 грн, фіксована 0,00 грн, разом 0,00 грн; виплачено 0,00 грн;

грудень 2018 року прожитковий мінімум 1 921,00 грн; коефіцієнт індексації 3,7%; сума індексації: поточна 71,08 грн, фіксована 0,00 грн, разом 71,08 грн; виплачено 71,08 грн;

січень 2019 року прожитковий мінімум 1 921,00 грн; коефіцієнт індексації 3,7%; сума індексації: поточна 71,08 грн, фіксована 0,00 грн, разом 71,08 грн; виплачено 71,08 грн;

лютий 2019 року прожитковий мінімум 1 921,00 грн; коефіцієнт індексації 3,7%; сума індексації: поточна 71,08 грн, фіксована 0,00 грн, разом 71,08 грн; виплачено 71,08 грн;

березень 2019 року прожитковий мінімум 1 921,00 грн; коефіцієнт індексації 7,0%; сума індексації: поточна 134,47 грн, фіксована 0,00 грн, разом 134,47 грн; виплачено 134,47 грн;

квітень 2019 року прожитковий мінімум 1 921,00 грн; коефіцієнт індексації 7,0%; сума індексації: поточна 134,47 грн, фіксована 0,00 грн, разом 134,47 грн; виплачено 134,47 грн;

травень 2019 року прожитковий мінімум 1 921,00 грн; коефіцієнт індексації 7,0%; сума індексації: поточна 134,47 грн, фіксована 0,00 грн, разом 134,47 грн; виплачено 134,47 грн;

червень 2019 року прожитковий мінімум 1 921,00 грн; коефіцієнт індексації 7,0%; сума індексації: поточна 134,47 грн, фіксована 0,00 грн, разом 134,47 грн; виплачено 134,47 грн;

липень 2019 року прожитковий мінімум 2 007,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 206,72 грн, фіксована 0,00 грн, разом 206,72 грн; виплачено 0,00 грн;

серпень 2019 року прожитковий мінімум 2 007,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 206,72 грн, фіксована 0,00 грн, разом 206,72 грн; виплачено 0,00 грн;

вересень 2019 року прожитковий мінімум 2 007,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 206,72 грн, фіксована 0,00 грн, разом 206,72 грн; виплачено 0,00 грн;

жовтень 2019 року прожитковий мінімум 2 007,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 206,72 грн, фіксована 0,00 грн, разом 206,72 грн; виплачено 0,00 грн;

листопад 2019 року прожитковий мінімум 2 007,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 206,72 грн, фіксована 0,00 грн, разом 206,72 грн; виплачено 1 033,60 грн;

грудень 2019 року прожитковий мінімум 2 102,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 216,51 грн, фіксована 0,00 грн, разом 216,51 грн; виплачено 216,51 грн;

січень 2020 року прожитковий мінімум 2 102,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 216,51 грн, фіксована 0,00 грн, разом 216,51 грн; виплачено 216,51 грн;

лютий 2020 року прожитковий мінімум 2 102,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 216,51 грн, фіксована 0,00 грн, разом 216,51 грн; виплачено 216,51 грн;

березень 2020 року прожитковий мінімум 2 102,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 216,51 грн, фіксована 0,00 грн, разом 216,51 грн; виплачено 216,51 грн;

квітень 2020 року прожитковий мінімум 2 102,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 216,51 грн, фіксована 0,00 грн, разом 216,51 грн; виплачено 216,51 грн;

травень 2020 року прожитковий мінімум 2 102,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 216,51 грн, фіксована 0,00 грн, разом 216,51 грн; виплачено 216,51 грн;

червень 2020 року прожитковий мінімум для нарахування індексації 2 102,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 216,51 грн, фіксована 0,00 грн, разом 216,51 грн; виплачено 216,51 грн;

липень 2020 року прожитковий мінімум 2 197,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 226,29 грн, фіксована 0,00 грн, разом 226,29 грн; виплачено 226,29 грн;

серпень 2020 року прожитковий мінімум 2 197,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 226,29 грн, фіксована 0,00 грн, разом 226,29 грн; виплачено 226,29 грн;

вересень 2020 року прожитковий мінімум 2 197,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 226,29 грн, фіксована 0,00 грн, разом 226,29 грн; виплачено 0,00 грн;

жовтень 2020 року прожитковий мінімум 2 197,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 226,29 грн, фіксована 0,00 грн, разом 226,29 грн; виплачено 0,00 грн;

листопад 2020 року прожитковий мінімум 2 197,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 226,29 грн, фіксована 0,00 грн, разом 226,29 грн; виплачено 0,00 грн;

грудень 2020 року прожитковий мінімум 2 270,00 грн; коефіцієнт індексації 10,3%; сума індексації: поточна 233,81 грн, фіксована 0,00 грн, разом 233,81 грн; виплачено 912,68 грн;

січень 2021 року прожитковий мінімум 2 270,00 грн; коефіцієнт індексації 14,6%; сума індексації: поточна 331,42 грн, фіксована 0,00 грн, разом 331,42 грн; виплачено 331,42 грн;

лютий 2021 року прожитковий мінімум 2 270,00 грн; коефіцієнт індексації 14,6%; сума індексації: поточна 331,42 грн, фіксована 0,00 грн, разом 331,42 грн; виплачено 331,42 грн;

березень 2021 року прожитковий мінімум 2 270,00 грн; коефіцієнт індексації 14,6%; сума індексації: поточна 331,42 грн, фіксована 0,00 грн, разом 331,42 грн; виплачено 331,42 грн;

квітень 2021 року прожитковий мінімум 2 270,00 грн; коефіцієнт індексації 18,3%; сума індексації: поточна 415,41 грн, фіксована 0,00 грн, разом 415,41 грн; виплачено 415,41 грн;

травень 2021 року (по 12 травня 2021 року) прожитковий мінімум 2 270,00 грн; коефіцієнт індексації 18,3%; сума індексації: поточна 160,80 грн, фіксована 0,00 грн, разом 160,80 грн; виплачено 1 485,85 грн;

Всього нарахована індексація в сумі 7 561,07 грн, виплачено 7 561,07 грн.

Крім того, на підставі довідки про грошове забезпечення та інші види винагород за 2018 рік (від 05 січня 2022 року № 5) суд встановив такі обставини щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за лютий і березень 2018 року:

лютий 2018 року нараховано: посадовий оклад 645,00 грн, оклад за військовим званням 45,00 грн, надбавка за вислугу років 34,50 грн, преміювання 3 225,00 грн, винагорода ПКМУ 889 2 862,45 грн, винагорода АТО/ООС 4 500,00 грн, надбавка за ВОВЗ 724,50 грн, надбавка за ОУС ризик для життя 96,75 грн, разом 12 133,20 грн;

березень 2018 року нараховано: посадовий оклад 2 820,00 грн, оклад за військовим званням 740,00 грн, премія разова 500,00 грн, винагорода ПКМУ 889 47,71 грн, винагорода АТО/ООС 3 375,00 грн, допомога на оздоровлення 4 770,75 грн, надбавка за вислугу років 890,00 грн, преміювання 3 158,40 грн, разом 16 301,88 грн.

15 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до командира Військової частини НОМЕР_1 з заявою, в якій, серед іншого, просила нарахувати індексацію грошового забезпечення за період проходження нею військової служби з 29 грудня 2016 року по 12 травня 2021 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 12 травня 2021 року березень 2018 року та з урахуванням абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078, а також виплатити її недоотриману частину.

Разом з листом від 05 січня 2022 року № 84-22вих НОМЕР_6 прикордонний загін Державної прикордонної служби України надав позивачці довідку-розрахунок від 05 січня 2022 року № 3 нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 29 грудня 2016 року по 12 травня 2021 року.

При цьому Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що індексація грошового забезпечення позивача проведена із застосуванням базових місяців грудень 2016 року та березень 2018 року з дотриманням вимог Порядку № 1078.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України установлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індекс споживчих цін показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

Поріг індексації величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Об`єкти індексації грошових доходів населення визначає ст. 2 Закону № 1282, відповідно до якої індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Ст. 2 Закону № 1282 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1282 індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Підстави для проведення індексації визначає ст. 4 Закону № 1282.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1282 в редакції, що була чинною до 01 січня 2016 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

На підставі п. 21 розділу І Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2016 року, у ч. 1 ст. 4 Закону № 1282 цифри «101» замінені цифрами «103».

Таким чином, до 01 січня 2016 року індексація грошових доходів населення проводилась в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищувала поріг індексації, який був встановлений в розмірі 101%; з 01 січня 2016 року поріг індексації встановлений в розмірі 103%.

Інші положення ст. 4 Закону № 1282 з 2005 року й дотепер залишилися незмінними.

Зокрема, ч. 2 ст. 4 Закону № 1282 передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 1282 для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 1282 підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 1282 у разі виникнення обставин, передбачених ст. 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Ч. 2 ст. 6 Закону № 1282 передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078).

Згідно з п. 1 Порядку № 1078 цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

П. 1-1 Порядку № 1078 загалом дублює приписи ст. ст. 3, 4 Закону № 1282, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.

Так, п. 1-1 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.

За змістом абз. 5 п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Абз. абз. 2, 4 п. 4 Порядку № 1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив в ч. 6 ст. 2 Закону № 1282.

Так, абз. 2 п. 4 Порядку № 1078 визначає, що оплата праці, у тому числі, грошове забезпечення, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

При цьому абз. 4 п. 4 Порядку № 1078 визначено, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Питання про те, як саме визначається сума індексації, регулювалося абз. 6 п. 4 Порядку № 1078, а з 15 березня 2018 року врегульоване абз. 5 цього ж пункту, норми яких є тотожними і передбачають, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова КМУ № 1013), яка набрала чинності 15 грудня 2015 року.

Згідно з п. 6 Постанови КМУ № 1013 ця постанова застосовується з 01 грудня 2015 року.

Отже, з 01 грудня 2015 року п. 5 Порядку № 1078 застосовувався у новій редакції на підставі Постанови КМУ № 1013.

Абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

28 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 141 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі Постанова КМУ № 141), яка набрала чинності з 15 березня 2018 року.

31 березня 2021 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 278 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі Постанова КМУ № 278), яка набрала чинності з 02 квітня 2021 року.

Абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 в період з 15 березня 2018 року по 01 квітня 2021 року включно діяв у редакції Постанови КМУ № 141 і встановлював, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 застосовується з 01 грудня 2015 року дотепер у редакції Постанови КМУ № 1013 і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Абз. 3 п. 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01 грудня 2015 року у редакції Постанови КМУ № 1013 і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Цей же абзац з 15 березня 2018 року дотепер діє у редакції Постанови КМУ № 141 та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абз. 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 застосовується з 01 грудня 2015 року дотепер у редакції Постанови КМУ № 1013 і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абз. 5 п. 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01 грудня 2015 року по 01 квітня 2021 року включно в редакції Постанови КМУ № 1013 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 діяв 01 грудня 2015 року у редакції Постанови КМУ № 1013 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку.

Цей же абзац з 15 березня 2018 року по 01 квітня 2021 року включно діяв у редакції Постанови КМУ № 141 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011 передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року № 425, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 року за № 537/15228, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі Постанова КМУ № 1294) була затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція № 425).

П. 1.2 розділу І Інструкції № 425 передбачав, що грошове забезпечення це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення;

місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

До складу місячного грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія);

штатна посада - посада, визначена у штаті органу Держприкордонслужби, статус якої визначається встановленим за нею найвищим військовим званням і посадовим окладом.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306, відповідно до ст. 9 Закону № 2011 та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 704) затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція № 558).

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції № 558 «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із:

посадового окладу;

окладу за військовим званням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії);

одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із:

основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням);

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 29 грудня 2016 року по 12 травня 2021 року.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Позивач доводить, що в період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно індексація її грошового забезпечення мала здійснюватися із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Натомість, як свідчить довідка-розрахунок від 05 січня 2022 року № 3, у вказаний період Військова частина НОМЕР_1 здійснювала нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця грудень 2016 року.

У контексті спірних правовідносин насамперед слід зауважити, що Порядок № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 01 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць».

Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).

Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Аналіз положень п. п. 6, 10-1, 10-2 Порядку № 1078 в редакції, яка застосовувалася до 01 грудня 2015 року, зумовлює висновок, що до 01 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд звертав увагу, зокрема, в п. 45 постанови від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21.

09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1013.

Згідно з Пояснювальною запискою до проекту Постанови № 1013, мета цього акта полягала у внесенні змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.

Постановою КМУ № 1013 внесені зміни до Порядку № 1078.

Відповідно до Пояснювальної записки до проекту Постанови № 1013, ці зміни передбачали:

- здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Отже, змінюється механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати, при цьому вилучається застосування терміну «базовий місяць»;

- зменшення розміру індексації заробітної плати у разі підвищення тарифних ставок (окладів), якщо розмір їх підвищення не перевищує величину індексації (чинний на той час механізм передбачав зменшення індексації не тільки при підвищенні тарифних ставок (окладів), а і у разі збільшення доплат та надбавок, що призводить до нарахування різних сум індексації для працівників, які займають однакові посади).

Крім цього, п. п. 1, 3 Постанови КМУ № 1013 було встановлено, що:

- підвищуються посадові оклади з 01 грудня 2015 року працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;

- підвищуються з 01 грудня 2015 року на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;

- у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;

- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

- для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078.

Отже, з 01 грудня 2015 року Постановою КМУ № 1013 були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Крім того, вказана постанова передбачала підвищення розмірів посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також перегляд постійний додаткових виплат, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого непідвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 1013.

У цьому контексті системний та цільовий способи тлумачення норм Постанови КМУ № 1013 дають підстави для висновку, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації заробітної плати тим працівникам, яким були підвищені оклади з 01 грудня 2015 року.

Водночас норми Постанови КМУ № 1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже січень 2016 року не став для позивача «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)», з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку № 1078 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 1013).

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у п. 58 постанови від 21 березня 2023 року у справі № 620/7687/21 і п. 62 постанови від 22 березня 2023 року у справі № 380/1730/22.

Разом з цим, до числа основних змін, які внесені Постановою КМУ № 1013 до Порядку № 1078 та пов`язані з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців, слід віднести нову редакцію п. п. 5, 10-2 Порядку № 1078, окремими положеннями яких установлено таке:

- у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків;

- обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення;

- для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Порівняльний аналіз указаних положень свідчить, що внаслідок змін, запроваджених Постановою КМУ № 1013, з 01 грудня 2015 року діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їх прийняття, переведення чи виходу на роботу.

Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 01 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.

Для проведення індексації з 01 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таке визначення цього поняття виходить з системного тлумачення п. 5 Порядку № 1078 у редакції, яка була запроваджена з 01 грудня 2015 року.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож з 01 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця з 01 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (виходу) на військову службу, призначення на іншу посаду тощо.

Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку вона обіймала.

Системний спосіб тлумачення приписів Постанови КМУ № 1013, у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до п. п. 5, 10-2 Порядку № 1078, дають підстави для висновку, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу з 01 грудня 2015 року належало переглянути «базовий місяць», визначений за старими правилами, змінивши його на «місяць підвищення доходу», тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.

Посадові оклади військовослужбовців визначаються постановами Кабінету Міністрів України. В спірний період (2016-2021 роки) таких постанов було дві.

Так, на час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинною з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року включно.

Від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався.

Він змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 704), якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.

З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила п. п. 5, 10-2 Порядку № 1078 суд дійшов висновку, що січень 2008 року є місяцем підвищення доходу, за яким належало здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 30 березня 2023 року у справі № 380/16409/21, від 04 квітня 2023 року у справі № 300/5628/21 та інших.

На основі усталеної практики тлумачення поняття дискреційних повноважень та з огляду на об`єкти, підстави й умови для проведення індексації, що встановлені ст. ст. 2, 4 Закону № 1282, п. п. 1-1, 2, 5, 10-2 Порядку № 1078 Верховний Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини стосовно визначення січня 2008 року місяцем підвищення доходу військовослужбовця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно, не є дискреційними.

Цей висновок пояснюється тим, що місяць підвищення доходу для такої індексації визначається нормативно і залежить тільки від місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займала позивач. Відповідно зростання інших постійних складових грошового забезпечення, без підвищення таких ставок (окладів), не має наслідком зміну місяця підвищення доходу позивача. Відтак відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць місяцем грошового доходу, ніж той, у якому востаннє відбулося підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займала позивач.

Законодавець установив один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки Військової частини НОМЕР_1 з 01 грудня 2015 року, а саме: здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації наростаючим підсумком із місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), та провести індексацію грошового забезпечення, коли величина цього індексу перевищить поріг індексації у розмірі 101% (до 01 січня 2016 року) чи 103% (після 01 січня 2016 року).

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 30 березня 2023 року у справі № 380/16409/21, від 04 квітня 2023 року у справі № 300/5628/21 та інших.

Суд встановив, що за період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно відповідач нарахував та виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, однак неправильно обчислив її розмір, зокрема через неправильне визначення місця підвищення доходу, за яким належало здійснювати обчислення індексу споживчих цін, що призвело до порушення права позивача на отримання індексації в розмірі, визначеному законодавством.

Враховуючи встановлені фактичні обставини та виходячи з правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд дійшов висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у незастосуванні січня 2008 року як місяця підвищення доходу, за яким належало здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, підлягає визнанню протиправною.

Разом з цим позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно не підлягають задоволенню.

При обранні належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, обчисленого відповідно до вимог законодавства, суд враховує таке.

Верховний Суд в п. 62 постанови від 31 травня 2021 року у справі № 420/7110/19 зазначав, що обраний позивачем спосіб захисту повинен:

а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу);

б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд дійшов висновку, що для належного та ефективного захисту порушеного права позивача слід застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позивач доводить, що в період з 01 березня 2018 року по день звільнення з військової служби індексація грошового забезпечення мала здійснюватися із застосуванням березня 2018 року місяцем підвищення доходу та з урахуванням вимог абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.

Натомість, як свідчить довідка-розрахунок від 05 січня 2022 року № 3, в період з 01 березня 2018 року по 12 травня 2021 року (день звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення) Військова частина НОМЕР_1 здійснювала нарахування і виплату індексації із застосуванням березня 2018 року місяцем підвищення доходу, проте не проводила нарахування і виплату індексації відповідно до вимог абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.

Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103% (абз. 2 п. 1-1, абз. 6 п. 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100% (абз. абз. 2, 5 п. 4 Порядку № 1078).

Суд встановив, що Військова частина НОМЕР_1 нарахувала та виплатила позивачці поточну індексацію за період з 01 березня 2018 року по 12 травня 2021 року включно з дотриманням вимог Порядку № 1078.

Індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, перевищив поріг індексації у жовтні 2018 року, був опублікований Держстатом у листопаді 2018 року і з грудня 2018 року у позивача виникло право на індексацію, яка надалі виплачувалася їй до звільнення з військової служби, що підтверджено довідками про грошове забезпечення та інші види винагород за 2018-2021 роки та довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення від 05 січня 2022 року № 3.

Як наслідок, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 12 березня 2021 року (як зазначено в п. 2 прохальної частини позовної заяви) та про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 03 вересня 2021 року (як зазначено в п. 3 прохальної частини позовної заяви) із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2018 року, не підлягають задоволенню, як такі, що заявлені безпідставно.

Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що Закон № 1282 і Порядок № 1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте Постановою КМУ № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому в Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 01 грудня 2015 року в абз. абз. 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 по суті йдеться про поняття «індексації-різниці», право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абз. абз. 3, 4 п. 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз. 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз. 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз п. 1, абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Саме такі висновки наведені Верховним Судом в п. п. 97, 98 постанови від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21.

З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 740 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п. п. 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абз. абз. 3, 4 Порядку № 1078 дають підстави для висновку, що в березні 2018 року як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 Військовій частині НОМЕР_1 належало вирішити питання, чи має остання право на отримання суми індексації-різниці.

Як свідчить довідка-розрахунок від 05 січня 2022 року № 3, відповідач не нараховував і не виплачував позивачці цей вид індексації за період з 01 березня 2018 року по 12 травня 2021 року включно.

Водночас позивач наполягає на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність.

До спірних правовідносин суд застосовує висновок Верховного Суду, наведений в постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, який полягає у такому:

«[…]

102. У цьому контексті Суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

102.1. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

[…]

104. Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Суд звертає увагу на таке.

105. Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

105.1. розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

105.2. суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

105.3. чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

106. Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

106.1. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

107. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

108. Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

109. Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

[…]».

При вирішенні питання про те, чи має ОСОБА_1 право на отримання індексації-різниці з березня 2018 року, суд виходить з такого.

На підставі довідки про грошове забезпечення та інші види винагород за 2018 рік (від 05 січня 2022 року № 5) суд встановив, що грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становило 7 633,20 грн, в тому числі посадовий оклад 645,00 грн, оклад за військовим званням 45,00 грн, надбавка за вислугу років 34,50 грн, премія 3 225,00 грн, щомісячна додаткова винагорода 2 862,45 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 724,50 грн, надбавка за особливі умови служби ризик для життя 96,75 грн.

Грошове забезпечення в березні 2018 року становило 7 656,11 грн, в тому числі посадовий оклад 2 820,00 грн, оклад за військовим званням 740,00 грн, щомісячна додаткова винагорода 47,71 грн, надбавка за вислугу років 890,00 грн, премія 3 158,40 грн.

Отже, розмір підвищення посадового окладу ОСОБА_1 в березні 2018 року склав: 7 656,11 грн - 7 633,20 грн = 22,91 грн.

Суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року суд визначає як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100%.

Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року розрахована наступним шляхом:

лютий 2008 року 102,7% (індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно з даними Держстату) = 1,027;

березень 2008 року 103,8% = 1,038;

квітень 2008 року 103,1% = 1,031;

травень 2008 року 101,3% = 1,013;

вересень 2008 року 101,3% = 100,8% (червень 2008 року) х 99,5% (липень 2008 року) х 99,9% (серпень 2008 року) х 101,1% (вересень 2008 року) = 1,013;

жовтень 2008 року 101,7% = 1,017;

листопад 2008 року 101,5% = 1,015;

грудень 2008 року 102,1% = 1,021;

січень 2009 року 102,9% = 1,029;

лютий 2009 року 101,5% = 1,015;

березень 2009 року 101,4% = 1,014;

травень 2009 року 101,4% = 100,9% (квітень 2009 року) х 100,5% (травень 2009 року) = 1,014;

червень 2009 року 101,1% = 1,011;

жовтень 2009 року 101,4% = 99,9% (липень 2009 року) х 99,8% (серпень 2009 року) х 100,8 (вересень 2009 року) х 100,9% (жовтень 2009 року) = 1,014;

листопад 2009 року 101,1% = 1,011;

січень 2010 року 102,7% = 100,9% (грудень 2009 року) х 101,8% (січень 2010 року) = 1,027;

лютий 2010 року 101,9% = 1,019;

вересень 2010 року 103,5% = 100,9% (березень 2010 року) х 99,7% (квітень 2010 року) х 99,4% (травень 2010 року) х 99,6% (червень 2010 року) х 99,8% (липень 2010 року) х 101,2% (серпень 2010 року) х 102,9% (вересень 2010 року) = 1,035;

грудень 2010 року 101,6% = 100,5% (жовтень 2010 року) х 100,3% (листопад 2010 року) х 100,8% (грудень 2010 року) = 1,016;

березень 2011 року 103,3% = 101,0% (січень 2011 року) х 100,9% (лютий 2011 року) х 101,4% (березень 2011 року) = 1,033;

квітень 2011 року 101,3% = 1,013;

червень 2011 року 101,2% = 100,8% (травень 2011 року) х 100,4% (червень 2011 року) = 1,012;

березень 2014 року 101,98% = 98,7% (липень 2011 року) х 99,6% (серпень 2011 року) х 100,1% (вересень 2011 року) х 100,0% (жовтень 2011 року) х 100,1% (листопад 2011 року) х 100,2% (грудень 2011 року) х 100,2% (січень 2012 року) х 100,2% (лютий 2012 року) х 100,3% (березень 2012 року) х 100,0% (квітень 2012 року) х 99,7% (травень 2012 року) х 99,7% (червень 2012 року) х 99,8% (липень 2012 року) х 99,7% (серпень 2012 року) х 100,1% (вересень 2012 року) х 100,0% (жовтень 2012 року) х 99,9% (листопад 2012 року) х 100,2% (грудень 2012 року) х 100,2% (січень 2013 року) х 99,9% (лютий 2013 року) х 100,0% (березень 2013 року) х 100,0% (квітень 2013 року) х 100,1% (травень 2013 року) х 100,0% (червень 2013 року) х 99,9% (липень 2013 року) х 99,3% (серпень 2013 року) х 100,0% (вересень 2013 року) х 100,4% (жовтень 2013 року) х 100,2% (листопад 2013 року) х 100,5% (грудень 2013 року) х 100,2% (січень 2014 року) х 100,6% (лютий 2014 року) х 102,2% (березень 2014 року) = 1,020;

квітень 2014 року 103,3% = 1,033;

травень 2014 року 103,8 = 1,038;

липень 2014 року 101,4% = 101,0% (червень 2014 року) х 100,4% (липень 2014 року) = 1,014;

вересень 2014 року 103,72% = 100,8% (серпень 2014 року) х 102,9% (вересень 2014 року) = 1,037;

жовтень 2014 року 102,4% = 1,024;

листопад 2014 року 101,9% = 1,019;

грудень 2014 року 103,0% = 1,030;

січень 2015 року 103,1% = 1,031;

лютий 2015 року 105,3 = 1,053;

березень 2015 року 110,8% = 1,108;

квітень 2015 року 114% = 1,140;

травень 2015 року 102,2% = 1,022;

листопад 2015 року 101,55% = 100,4% (червень 2015 року) х 99,0% (липень 2015 року) х 99,2% (серпень 2015 року) х 102,3% (вересень 2015 року) х 98,7% (жовтень 2015 року) х 102,0% (листопад 2015 року) = 1,016;

квітень 2016 року 105,79% = 100,7% (грудень 2015 року) х 100,9% (січень 2016 року) х 99,6 (лютий 2016 року) х 101,0% (березень 2016 року) х 103,5 (квітень 2016 року) = 1,058;

жовтень 2016 року 104,0% = 100,1% (травень 2016 року) х 99,8% (червень 2016 року) х 99,9% (липень 2016 року) х 99,7% (серпень 2016 року) х 101,8% (вересень 2016 року) х 102,8% (жовтень 2016 року) = 1,040;

січень 2017 року 103,85% = 101,8% (листопад 2016 року) х 100,9% (грудень 2016 року) х 101,1% (січень 2017 року) = 1,038;

квітень 2017 року 103,74% = 101,0% (лютий 2017 року) х 101,8% (березень 2017 року) х 100,9% (квітень 2017 року) = 1,037;

липень 2017 року 103,13% = 101,3% (травень 2017 року) х 101,6% (червень 2017 року) х 100,2% (липень 2017 року) = 1,031;

жовтень 2017 року 103,12% = 99,9% (серпень 2017 року) х 102,0% (вересень 2017 року) х 101,2% (жовтень 2017 року) = 1,031;

січень 2018 року 103,44% = 100,9% (листопад 2017 року) х 101,0% (грудень 2017 року) х 101,5% (січень 2018 року) = 1,034.

1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,013 х 1,017 х 1,015 х 1,021 х 1,029 х 1,015 х 1,014 х 1,014 х 1,011 х 1,014 х 1,011 х 1,027 х 1,019 х 1,035 х 1,016 х 1,033 х 1,013 х 1,012 х 1,020 х 1,033 х 1,038 х 1,014 х 1,037 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,016 х 1,058 х 1,040 х 1,038 х 1,037 х 1,031 х 1,031 х 1,034 = 3,533 або 353,3%

353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) 100% = 253,3% (величина приросту індексу споживчих цін)

В березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 762,00 грн.

Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділений на 100:

1 762,00 грн х 253,30% / 100 = 4 463,15 грн.

Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становила 4 463,15 грн.

Вирішуючи питання, чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації, суд виходить того, що сума підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 22,91 грн, а сума можливої індексації в березні 2018 року 4 463,15 грн, тобто розмір підвищення доходу є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, що є підставою для нарахування і виплати позивачці індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Отже, обґрунтованими є доводи позивача про те, що в період з 01 березня 2018 року по день звільнення з військової служби, тобто по 12 травня 2021 року включно, вона мала право на нарахування і виплату індексації-різниці.

Відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 463,15 грн 22,91 грн = 4 440,24 грн.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин та відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд дійшов висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078, в період з 01 березня 2018 року по 12 травня 2021 року включно, підлягає визнанню протиправною.

Для належного, ефективного і повного захисту порушеного права позивача слід застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року по 12 травня 2021 року включно відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.

В цій частині позовних вимог для забезпечення повного захисту порушеного права позивача на отримання індексації грошового забезпечення на підставі ч. 2 ст. 9 КАС суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом покладання на відповідача обов`язку нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію-різницю з 01 березня 2018 року по день звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, тобто по 12 травня 2021 року включно.

Така необхідність обумовлена тим, що позивач, хоча і звернулась до суду з вимогою відновити її право на отримання індексації грошового забезпечення за весь період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , проте неправильно (або помилково) вказала дату звільнення з військової служби.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Строк звернення до адміністративного суду визначений ст. 122 КАС.

Так, згідно з ч. 1 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 5 ст. 122 КАС для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спірні правовідносини виникли щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 29 грудня 2016 року по 12 травня 2021 року.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством.

П. 2 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Ст. 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон № 2017) індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою).

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 160/8332/20.

Положення ст. 122 КАС не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

У той же час ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положень вказаної норми надав Конституційний Суд України в рішеннях від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013.

Так, в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 (справа № 1-13/2013) Конституційний Суд України навів висновок про те, що в аспекті конституційного звернення, положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями ст. ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з п. 2.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, виснував, що вказані поняття є рівнозначними.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отож, до «усіх виплат», право на отримання яких має працівник відповідно до умов трудового договору та державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (посадовий оклад, оклад за військовим званням, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати), також належить і виплата індексації грошового забезпечення.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин право позивача на звернення до адміністративного суду з приводу нарахування та виплати індексації грошового забезпечення не було обмежено будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон № 2352) внесені зміни до КЗпП України.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Закону № 2352 цей Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 19 липня 2022 року.

На підставі пп. 18 п. 1 розділу І Закону № 2352 назва та частини 1 і 2 ст. 233 КЗпП України викладені в такій редакції:

«Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

На підставі пп. 19 п. 1 розділу І Закону № 2352 текст ст. 234 КЗпП України викладений в такій редакції:

«У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року».

Отже, внаслідок набрання чинності Законом № 2352, яким внесені зміни до ст. ст. 233, 234 КЗпП України, зазнало змін правове регулювання правовідносин, які виникли з питань стягнення заробітної плати.

Зокрема, з 19 липня 2022 року в КЗпП України відсутня норма, яка б передбачала право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату, без обмеження будь-яким строком.

При цьому, ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, окремо взагалі не врегульовує питання щодо строку звернення до суду працівника з позовом про стягнення заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці.

Натомість, ч. 1 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, встановлений загальний строк звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору, який становить три місяця з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

А ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, встановлені спеціальні строки звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору:

у справах про звільнення працівника місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення;

у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Закон № 2352 не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто, його норми не мають зворотної дії у часі.

Закон № 2352 містить норми прямої дії та поширює свою дію тільки на ті правовідносини, які виникли та існують після набрання ним чинності, тобто з 19 липня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1/99-рп, ч. 1 ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб`єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності.

З огляду на викладене тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Тобто, тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку. При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Таке правозастосування узгоджується з нормою ч. 4 ст. 3 КАС, відповідно до якої закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, зважаючи на те, що з цим позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 01 лютого 2022 року, при вирішенні питання щодо дотримання нею строку звернення до суду має застосовуватися норма ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції до внесення змін Законом № 2352, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин і передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Розподіл судових витрат.

Як учасник бойових дій позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Докази здійснення позивачем інших судових витрат суду не надані.

Отже, відповідно до ст. 139 КАС судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у незастосуванні січня 2008 року як місяця підвищення доходу, за яким належало здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, з урахуванням фактично виплачених сум.

4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 в період з 01 березня 2018 року по 12 травня 2021 року включно індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року по 12 травня 2021 року включно відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

9. Повне судове рішення складено 10 квітня 2023 року.

Суддя Т.О. Кравченко