Справа № 160/15200/22
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/15200/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 ( суддя першої інстанції Бухтіярова М.М.) в адміністративній справі №160/15200/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), Начальника 4-ої групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС ІНФОРМАЦІЯ_2 ВПС ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенанта ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , начальника 4-ої групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенанта ОСОБА_3 , в якій позивач, з урахуванням уточнень від 25.10.2022 року, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 №896 від 29.08.2022 року, прийняте начальником 4-ої групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенанта ОСОБА_2 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) надати дозвіл на перетинання державного кордону України через підвідомчі відділи прикордонної служби у пунктах пропуску через державний кордон України.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він є студентом іноземного вузу, що розташований в Республіці Ірландія. 29.08.2022 року при спробі виїхати за межі території України на навчання через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг» ним було надано необхідний та достатній перелік документів, які підтверджують його статус як студента закордонного вузу. Серед наданих документів були облікові документи військовозобов`язаного та довідка районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в яких є записи про те, що позивач має право на відстрочку від призову на період мобілізації, а також те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не заперечує щодо виїзду позивача з України для продовження навчання за кордон. Проте, начальником 4-ої групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенантом ОСОБА_4 було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону за №896 через не надання документів, що підтверджують право на підставу для виїзду за кордон. Позивач вважає, що відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він є особою, яка не підлягає мобілізації на весь період навчання. За таких обставин, позивач вважає оскаржуване рішення про відмову в перетинанні державного кордону України необґрунтованим та протиправним, що зумовило звернення до суду із цим позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення НОМЕР_3 прикордонного загону в особі начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенанта ОСОБА_5 від 29.08.2022 №896 про відмову в перетинанні громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспортний документ серія НОМЕР_4 , державного кордону України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що cтаном на час виникнення спірних відносин в Україні діє воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільне залишення території України може обмежуватись законодавством, зокрема, на період дії правового режиму воєнного стану, виїзд за межі України заборонено громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років. Позивач є військовозобов`язаним. Згідно із частиною першою статті 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період такі військовозобов`язані, як здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти. Згідно з листа Головнокомандувача ЗСУ від 24.03.2022 №300/1/С/962 щодо громадяни України, які навчаються у закладах освіти за кордоном та на час оголошення мобілізації перебували на території України та не можуть в установленому порядку виїхати за межі України для продовження навчання, органами військового управління надано вказівку територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки стосовно призовників та військовозобов`язаних, яким надано відстрочку від призову для продовження навчання, зокрема за кордоном, відповідно до частини 9, 15 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзацу 18 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у військово-облікових документах зробити відповідні записи щодо надання їм відстрочки від призову (призову за мобілізацією). Згідно з листа Головнокомандувача ЗСУ від 03.04.2022 № 300/1/C/1079 визначено форму довідки для виїзду за кордон для здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти, а також перекладені та нотаріально завірені документи про зарахування/навчання особи у закордонному вузі; студентський квиток або студентська віза. Проте, при перетині державного кордону уповноваженими посадовим особами встановлено, що зарахування позивача до навчального закладу Коледжу Гріффіт Дублін відбулось 05 липня 2022 року, а навчання розпочнеться 19 вересня 2022 року, що свідчить про те, що метою поїздки позивача було не продовження навчання у закордонному навчальному закладі, а початок такого навчання. За таких обставин, позивач не відноситься до категорії здобувачів освіти, які продовжують навчання, та не мав права 29.08.2022 року на перетин державного кордону, оскільки на момент оголошення мобілізації ОСОБА_1 не навчався за денною або дуальною формами здобуття освіти (студенти, слухачі) у закладах освіти за кордоном. Також, з огляду на подані позивачем документи, встановлено, що з моменту введення в Україні воєнного стану 24.02.2022 в останнього було відсутнє право на відстрочку від призову під час мобілізації із зазначених підстав, оскільки довідка для виїзду за кордон здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дульною формами здобуття освіти видана 07.07.2022 року, якою не заперечується щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном, тобто продовжене навчання, яке ще фактично не розпочиналося. У зв`язку з тим, що позивач при здійсненні перетину державного кордону 29.08.2022 року не підтвердив продовження навчання, не подав для паспортного контролю необхідних документів для підтвердження наявності права перетину кордону в умовах воєнного стану, начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПІС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенант було правомірно відмовлено у дозволі на його перетин.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є громадянином України, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 (а.с.8).

Згідно із листом ОСОБА_7 про зарахування за договором №3106076 ОСОБА_8 зарахований до коледжу Гріффіт в Дубліні на навчання за програмою «Бакалавр (з відзнакою) в галузі аудіо та музичних технологій», рівень курсу: курс для здобуття ступеня (денна форма навчання), дата початку курсу 19 вересня 2022 року, дата завершення курсу червень 2025 року.

За посвідченням про прописку до призовної дільниці №152/95Х-01/1-7, виданого 05.08.2019, позивач узятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 та згідно із відміткою у посвідченні має відстрочку від призову.

07.07.2022 ІНФОРМАЦІЯ_6 видано ОСОБА_1 довідку №2880 для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти, згідно із якою він має відстрочку від призову на строкову військову службу відповідно до частини 9 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном не має (а.с.10).

29.08.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прибув у міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг» з метою здійснення перетину державного кордону України на виїзд з України.

Відповідачем у відзиві зазначено, що під час здійснення прикордонного контролю позивачем було надано наступні документи: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 , посвідчення про приписку із записом про право на відстрочку; довідку ІНФОРМАЦІЯ_9 для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дульною формами здобуття освіти, від 07.07.2022 року №2880;лист-пропозиція про зарахування до Коледжу Гріффіт, Дублін, від 02.06.2022 року із перекладом на українську мову; студентський квиток, номер студента 3106076, із перекладом на українську мову; лист про зарахування до Коледжу Гріффіт із перекладом на українську мову; платіжні доручення від 13.06.2022 року та 23.06.2022 року.

Рішенням НОМЕР_3 прикордонного загону в особі начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенанта ОСОБА_5 від 29.08.2022 №896 було відмовлено в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспортний документ серія НОМЕР_4 .

В обґрунтування рішення від 29.08.2022 №896 зазначено, що на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року» громадянину України тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, так як вказаний громадянин не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підстави для виїзду за кордон (а.с.6-7).

Не погоджуючись із оскарженим рішенням та діями відповідача щодо створення перешкод у реалізації позивачем свого права на перетинання державного кордону України для виїзду за межі України, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному рішенні зазначено - «на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року» громадянина України тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону.» (а.с.6). Таким чином, в оскаржуваному рішенні всупереч затвердженій формі не зазначено підстав відмови в перетинанні державного кордону України громадянину України. Враховуючи викладене, рішення НОМЕР_3 прикордонного загону в особі начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенанта ОСОБА_5 від 29.08.2022 №896 про відмову в перетинанні громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспортний документ серія НОМЕР_4 , державного кордону України прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачений законодавством України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не відповідає частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль» №1710-VI від 05.11.2009 року (далі - Закон №1710-VI).

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 статті 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Згідно частини 3 статті 6 Закону №1710-VI пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Частиною 1 статті 14 Закону №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону (частина 2 статті 14 Закону №1710-VI).

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року (далі - Закон №3857-XII).

Згідно статті 1 Закону №3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Частиною 1 статті 6 Закону №3857-XII встановлено підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду; 10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Суд зазначає, що вищевказані підстави для тимчасового обмеження громадян у виїзді за межі території України функціонують за відсутності особливих правових режимів, які вводяться в дію указом Президента України та затверджуються Верховною Радою України.

Одним із таких правових режимів є правовий режим воєнного стану, який введено в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12.05.2015 року (далі - Закон №389-VIII, станом на момент спірних правовідносин).

Статтями 1 і 2 Закону №389-VIII передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 Закону №389-VIII встановлено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022 року (далі - Указ № 133/22), затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 259/2022 від 18.04.2022 року (далі - Указ № 259/22), затвердженого Законом України № 2212-IX від 21.04.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 341/2022 від 17.05.2022 року, яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, та Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №212-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно пункту 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до частини 2 ст. 3 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Правилами перетинання державного кордону України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року (далі іменовано по тексту Правила №57, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин станом на 03.04.2022 року з урахуванням доповнень внесених згідно з Постановою КМ N 383 (383-2022-п ) від 29.03.2022, яка набрала законної сили 02.04.2022; із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 399 ( 399-2022-п ) від 01.04.2022, яка набрала законної сили 02.04.2022) визначено порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Згідно пункту 2-6 Правил №57 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації мають право на перетин державного кордону в умовах воєнного стану.

Відповідно до визначень, які наведені у статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543)

- мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України, інші військові формування), сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону України № 3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Зокрема, частиною 6 цієї статті передбачено, що громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

Згідно частини третьої статті 23 Закону №3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також:

здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти;

наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають вчене звання та/або науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки;

жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час проведення антитерористичної операції з числа: військовослужбовців або працівників утворених відповідно до законів України військових формувань, що захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули або пропали безвісти під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення;

осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії з утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Отож, Законом України №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначений вичерпний перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову під час мобілізації та у кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову у разі перетину кордону необхідно надати підтверджуючі документи.

У відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (статті 20,22).

При цьому п. 2 Правил №57 передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 Положення, є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 9 зазначеного Положення, передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року №921 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі - Порядок №921).

Відповідно до п. 2 Порядку №921, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.

Згідно п. 16 Порядку №921 військовий облік ведеться на підставі паспорта громадянина України та таких військово-облікових документів:

для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці;

для військовозобов`язаних - військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Пунктом 8 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» установлено, що особа має право на відстрочку від призову на строкову військову службу для здобуття освіти на весь період навчання у закладах фахової передвищої та/або вищої освіти з денною формою навчання, у тому числі під час здобуття наступного ступеня освіти.

Відтак, з метою реалізації вказаного права особа повинна надати відповідний доказ з приводу того, що вона є здобувачем професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються саме за денною або дуальною формами здобуття освіти, за наслідками якого відповідними військовими органами комплектування та соціальної підтримки приймається рішення про наявність у особи права на відстрочку від призову на строкову військову службу для здобуття освіти на весь період навчання. Про що вчиняється ними відповідний запис у посвідченні про приписку до призовної дільниці чи відмітка у військовому квитку.

Згідно із листом ОСОБА_7 про зарахування за договором №3106076 ОСОБА_8 зарахований до коледжу Гріффіт в Дубліні на навчання за програмою «Бакалавр (з відзнакою) в галузі аудіо та музичних технологій», рівень курсу: курс для здобуття ступеня (денна форма навчання), дата початку курсу 19 вересня 2022 року, дата завершення курсу червень 2025 року.

За посвідченням про прописку до призовної дільниці №152/95Х-01/1-7, виданого 05.08.2019, позивач узятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 та згідно із відміткою у посвідченні має відстрочку від призову на підставі пункту 8 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

07.07.2022 ІНФОРМАЦІЯ_6 видано ОСОБА_1 довідку №2880 для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти, згідно із якою він має відстрочку від призову на строкову військову службу відповідно до частини 9 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном не має (а.с.10).

Отже, як слідує з матеріалів справи на дату виникнення спірних правовідносин 29.08.2022 позивач надав відповідачу відповідні докази з приводу того, що він є здобувачем професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються саме за денною або дуальною формами здобуття освіти та йому за вказаними обставинами на підставі пункту 8 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» надано відстрочку від призову на строкову військову службу для здобуття освіти на весь період такого навчання.

З урахуванням приведених положень законодавства та з урахуванням обставин за яких позивач надав відповідачу 29.08.2022 документи, які беззаперечно вказували про надання позивачу відстрочки від призову на строкову військову службу (для здобуття освіти на весь період такого навчання) на підставі пункту 8 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідачем неправомірно винесено рішення від 29.08.2022 про відмову позивачу, як громадянину України, у перетинанні державного кордону України.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 в адміністративній справі №160/15200/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2023 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва