Справа № 400/1958/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 р. № 400/1958/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі відповідач) про:

визнання протиправною відмову відповідача у зарахуванні пільгової вислуги років позивача до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати позивачу відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 17.07.2006 по 16.03.2015 у загальній кількості 04 роки 04 місяці 00 днів в пільговому обчисленні.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова № 393) необхідно застосовувати не лише при обчислені вислуги років після звільнення особи зі служби в поліції, але й під час проходження такої служби, з метою встановлення права на пенсію за вислугу років. Крім цього, позивач зазначив, що відмовивши йому у зарахуванні вислуги в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, відповідач порушив його право на персональні дані.

У відзиві на позовну заяву від 29.03.2023 відповідач заперечив проти позову і просив суд відмовити у її задоволенні повністю. Відзив аргументовано тим, що:

у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ, оскільки він не звільнений зі служби в поліції;

визначальною для набуття права на призначення пенсію є календарна вислуга років, в яка не включає в себе періоди служби в пільговому обчисленні, і позивач такої вислуги у мінімально визначеному законодавством розмірі не має, а тому право на призначення пенсії за вислугу років не здобув;

оскільки позивач не має встановленої статтею 12 Закону № 2262-ХІІ календарної вислуги років і він продовжує проходити службу в органах Національної поліції, його позовні вимоги є передчасними.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви й подано до суду документ про сплату судового збору в розмірі 1073,60 гривні.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

У зв`язку з цим відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач з 03.08.2002 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 до тепер в органах Національної поліції України.

Згідно з довідки Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 01.03.2023 № 78/14-2023 (далі Довідка № 78/14-2023) календарна вислуга позивача в органах внутрішніх справ і Національної поліції України станом на 01.03.2023 складає 20 років 06 місяць 27 днів, а пільгова вислуга років (без урахування календарної) 04 роки 04 місяців 00 днів.

До вислуги років на пільгових умовах позивача зараховано період проходження ним служби на таких посадах (підстава: постанова ВРУ № 3720-ХІІ від 16.12.1993):

з 17.07.2006 по 01.10.2007 оперуповноваженого Первомайського відділу по боротьбі з організованою злочинністю УБОЗ УМВС України в Миколаївській області;

з 01.10.2007 по 28.07.2008 оперуповноваженого Первомайського відділу по боротьбі з організованою злочинністю (м. Первомайськ) УБОЗ УМВС України в Миколаївській області;

з 28.07.2008 по 09.07.2010 оперуповноваженого в особливо важливих справах Первомайського відділу по боротьбі з організованою злочинністю УБОЗ УМВС України в Миколаївській області;

з 09.07.2010 по 30.08.2011 оперуповноваженого в особливо важливих справах Первомайського відділу по боротьбі з організованою злочинністю (м. Первомайськ) УБОЗ УМВС України в Миколаївській області;

з 30.08.2011 по 21.04.2014 оперуповноваженого відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами УБОЗ УМВС України в Миколаївській області;

з 21.04.2014 по 13.08.2014 оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами УБОЗ УМВС України в Миколаївській області;

з 13.08.2014 по 29.09.2014 оперуповноваженого відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами УБОЗ УМВС України в Миколаївській області;

з 29.09.2014 по 16.03.2015 оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами УБОЗ УМВС України в Миколаївській області.

До розрахунку пільгової вислуги років зазначено коментар, що періоди проходження служби в ОВС на вищевказаних посадах зараховуються на пільгових умовах до вислуги років тільки для призначення пенсії.

28.02.2023 представник позивача адвокат Мозжерін Юрій Сергійович направив відповідачу адвокатський запит з проханням здійснити перерахунок та зарахувати в пільговому обчисленні, починаючи з 17.07.2006, позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, сформовану за періоди проходження служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції України.

На вказаний адвокатський запит відповідач у листі від 03.03.2023 № 54ад/05/14-2023 зазначив, що згідно з матеріалів особової справи позивача встановлено, що станом на 01.03.2023 його вислуга у календарному обчисленні становить 20 років 06 місяць 27 днів, а пільгова вислуга років (без урахування календарної) 04 роки 04 місяці 00 днів. З урахуванням викладеного, відповідач дійшов до висновку, що позивач не має право на призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років. Пільгова вислуга років зараховується працівнику, який має необхідну календарну вислугу років для призначення пенсії і впливає лише на розмір пенсії згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом «б» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з пунктами «б», «в» частини першої статті 17 Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до підпункту 4.1.6 Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-ХІІ (далі Положення № 3720-ХІІ), стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьби з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністерством внутрішніх справ України.

Зі змісту статей 97 і 104 Конституції (Основного Закону) України від 20.04.1978 (чинної до 27.06.1996) слідує, що постанови Верховної Ради України мали вищу юридичну силу по відношенню до постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.11.2007 № 431, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.12.2007 за № 1350/14617, до відповідних посад по управліннях (відділах, відділеннях) по боротьбі з організованою злочинністю головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, на транспорті відносились посади, зокрема, оперуповноваженого в особливо важливих справах і оперуповноваженого.

Постанова Верховної Ради України «Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України» від 16.12.1993 № 3720-ХІІ втратила чинність 10.04.2015 відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування органів внутрішніх справ» від 12.12.2015 № 193-VIII.

Отже, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби в органах Національної поліції та внутрішніх справ для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження служби в органах Національної поліції та внутрішніх справ є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-ХІІ. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Передбачена Положення № 3720-ХІІ можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування підзаконно-нормативних актів щодо пільгового обчислення періоду проходження служби міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 і від 22.06.2022 № 761/29252/17.

Таким чином, стаж роботи на посадах оперуповноваженого в особливо важливих справах і оперуповноваженого по управліннях (відділах, відділеннях) по боротьбі з організованою злочинністю головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, на транспорті до 09.04.2015 обчислювався з розрахунку 1,5 роки за кожен рік служби.

Суд встановив, що відповідно до Довідки № 78/14-2023 до вислуги років на пільгових умовах позивачу зараховуються з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці (на підставі Положення № 3720-ХІІ) період проходження ним служби з 17.07.2006 по 16.03.2015 на посадах оперуповноваженого (оперуповноваженого в особливо важливих справах) відділу (управління) по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Миколаївській області.

Таким чином, пільгова вислуга років (без урахування календарної) на підставі Положення № 3720-ХІІ складає 04 роки 08 місяці 29 днів, що підтверджується Довідкою № 78/14-2023, і не заперечується ні позивачем, ні відповідачем.

Оскільки пільговий стаж позивача обчислюється відповідно до норм Положення № 3720-ХІІ, а не Постанови № 393, тому позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати позивачу відповідно до пункту 3 Постанови № 393 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні не підлягають задоволенню.

У відзиві на позовну заяву і в листі від 03.03.2023 № 54ад/05/14-2023 відповідач також не заперечує, що вищезазначені періоди зараховуються до пільговою пенсії, але акцентує увагу на тому, що ця пільгова вислуга років зараховується працівникові, який має необхідну календарну вислугу років для призначення пенсії і впливає лише на розмір пенсії згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ.

З цим висновком позивач категорично не погоджується.

Таким чином, суть спору в цій справі зводиться до того, чи зараховується поліцейському при призначенні пенсії за вислугу років пільгова вислуга років до календарної вислуги років, встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

З урахуванням пільгових періодів проходження позивачем служби пільгова вислуга років позивача станом на 01.03.2023 складала 24 роки 10 місяців 27 днів (календарна вислуга станом на 01.03.2023 становила 20 років 06 місяців 27 днів, до якої додано пільгову вислугу років (без урахування календарної) 04 роки 04 місяці 00 днів). Відтак на день ухвалення рішення суду в цій справі (10.04.2023) пільгова вислуга років позивача становила 25 років 00 місяців 6 днів.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Отож Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

В свою чергу, встановлені Положенням № 3720-ХІІ пільгові умови призначення пенсій полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

З огляду на вищенаведене суд відхилив як необґрунтоване твердження відповідача про те, що зарахування пільгової вислуги років у календарну для отримання працівником права на призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ чинним законодавством не передбачено.

У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначив, що вимога позивача зарахувати до загального пільгового стажу пільгових періодів роботи є передчасною, оскільки позивач не є звільненим з органів Національної поліції України, а тому не має права на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

У позовній заяві позивач вказує на те, що він проходить службу в органах внутрішніх справ.

Згідно з Довідкою № 78/14-2023 позивач і дотепер проходить службу в органах Національної поліції України. Будь-яких доказів того, що в період розгляду цієї справи він звільнився з органів Національної поліції України, сторони суду не надали.

Таким чином, станом на день прийняття цього рішення суду згідно з матеріалами справи позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Вище суд встановив, що:

на день ухвалення судом рішення у цій справі з урахуванням пільгових періодів проходження позивачем служби пільгова вислуга років позивача становить більше 25 років, а тому відповідно до пункту «б» статті 12 і пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ він матиме право на отримання пенсії за вислугу років у разі звільнення з органів Національної поліції України;

відповідач категорично заперечує наявність права позивача на отримання пенсії за вислугу років навіть у випадку його звільнення з органів Національної поліції України, вважаючи, що він не має відповідної вислуги років для цього.

Тому в суду відсутні сумніви щодо того, що у разі звільнення позивача з органів Національної поліції України відповідач не підготує і не подасть органам Пенсійного фонду України у порядку, передбаченому законодавством, необхідні для призначення пенсії документи, оскільки ним заперечується право позивача на пенсію за вислугу років. Тобто у цій ситуації позивач залишиться і без роботи, і без пенсії, внаслідок чого він буде змушений знову звернутися до суду для поновлення порушених його прав.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отож рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивач уже має необхідну 25-річну вислугу років для призначення пенсії за вислугу років, суд прийшов до висновку, що його позовні вимоги не є передчасними.

Крім цього, відповідно до абзацу десятого статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Отож відомості про календарну вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, відносяться до персональних даних.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконного чи є недостовірними.

Отже, відмовивши позивачу у зарахуванні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчислені, відповідач порушив право позивача на зміну його персональних даних, які є недостовірними, на достовірні.

Статтею 276 Цивільного кодексу України встановлено, що орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Тобто захист немайнових прав фізичної особи, до яких відноситься і право на персональні дані, підлягає судовому захисту.

Відтак позовні вимоги позивача про зарахування до загального стажу пільгових періодів роботи не є передчасними, оскільки в цьому випадку має місце факт порушення відповідачем права позивача на зміну його персональних даних, які є недостовірними, на достовірні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 10.03.2023 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1073,60 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001; ) щодо відмови у зарахуванні пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001; ) здійснити перерахунок та зарахувати полковнику поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 17.07.2006 по 01.10.2007, з 01.10.2007 по 28.07.2008, з 28.07.2008 по 09.07.2010, з 09.07.2010 по 30.08.2011, з 30.08.2011 по 21.04.2014, з 21.04.2014 по 13.08.2014, з 13.08.2014 по 29.09.2014 , з 29.09.2014 по 16.03.2015 у загальній кількості 04 роки 04 місяці 00 днів в пільговому обчисленні.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001; ) судовий збір у розмірі 1073 (Одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 11 квітня 2023 року