Справа № 147/325/23
Суддя: Мудрак А. М.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/325/23
Провадження № 2-а/147/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.,

з участю секретаря Чудак Г.І.,

представника позивача адвоката Новака Д.М.,

відповідача інспектора СРПП Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніка Вячеслава Михайловича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ЕАС №6663358 від 11.03.2023. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.03.2023 інспектором СРПП ВП № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Колєсніком В.М. було винесено постанову серії ЕАС №6663358 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Вважає постанову винесену 11.03.2023 серії ЕАС №6663358 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, а дії інспектора СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніка В.М. при її винесенні є протиправними, з огляду на наступне. Дійсно він 11.03.2023 в денний час доби їхав на автомобілі ВАЗ 21134, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Мічуріна в смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області, де зупинився біля ринку. Відстебнув ремінь безпеки, одразу вийшов з автомобіля, тому що хотів піти на ринок. Після чого до нього з тильної сторони під`їхав наряд поліції та один з поліцейських окликнув. Він залишився біля свого автомобіля, а до нього підійшов інспектор поліції та одразу пред`явив, що начебто порушив правила дорожнього руху, оскільки на перехресті зрізав кут повороту. На що відповів, шо нічого не порушував, а діяв відповідно до вимог Правил дорожнього руху. Зазначає, що інспектор поліції не представився та не пред`явив для огляду своє службове посвідчення. У подальшому інспектор поліції, зрозумівши, що такий «розвод» не пройде, став вимагати документи на право керування транспортним засобом. Надавши їх (водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування), поліцейський повідомив, що він їхав з непристебнутим ременем безпеки, на що відповів, що був пристебнутий ременем безпеки, а відстебнув його, перед виходом з автомобіля. Отримавши документи, інспектор передав їх іншому інспектору, який склав якісь документи, а потім надрукував постанову серії ЕАС №6663358. Вважає, що постанова не відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП. До постанови не додано жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим у постанові серії ЕАС №6663358 відсутні ідентифікуючі ознаки технічного засобу, на який було вчинено відеозйомку. Вказані обставини дають підстави для визнання зазначеного «відео» недопустимим доказом, оскільки відсутнє джерело його походження. Крім того вказав, що з постанови серії ЕАС №6663358 встановлено, що її виніс інспектор СРПП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєснік В.M., який не розглядав справу про притягнення до адміністративної відповідальності. Проте, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього здійснював зовсім інший інспектор, який не виносив вказану постанову. Тому вважає, що оскаржувана постанова прийнята неповноважною особою. Просить скасувати постанову інспектора СРПП відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Колєснік В.М. серії ЕАС №6663358 від 11.03.2023 року, та закрити справу про адміністративне правопорушення. Крім того просить стягнути з Головного управління національної поліції у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь понесені всі судові витрати.

Ухвалою судді від 20 березня 2023 року прийнято до свого провадження адміністративний позов та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження.

27 березня 2023 року відповідачем -2 ГУНП у Вінницькій області подано до суду відзив на позов, в якому зазначили, що Головне управління Національної поліції у Вінницькій області не визнає даної позовної заяви, вважає її безпідставною та необгрунтованою з наступних причин. Дійсно 11.03.2023 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21134 державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Мічуріна в смт Тростянець, Гайсинського району, Вінницької області та порушив правила користування ременями безпеки. В подальшому інспектором СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області було винесено постанову ЕАС №6663358 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП. Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. Вважають, що оскаржувана постанова регламентується ст.283 КУпАП, складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. Щодо заявлених вимог про стягнення судових витрат зазначили, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вимога відшкодування витрат за надання професійної правової допомоги представником позивача заявлена в 11373 грн 60 коп. є явно завищеною, неспівмірною зі складністю справи, та нічим документально не підтверджена. Окрім цього, визначаючи розмір відшкодування витрат на правничу допомогу, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір гонорару має бути не більшим, ніж достатньо для відшкодування витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Тому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніка В`ячеслава Михайловича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити в повному обсязі.

28 березня 2023 року представником позивача адвокатом Новаком Д.М. через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив відповідача-2, в якому зазначив, що твердження відповідача викладені у відзиві не відповідають дійсності. Згідно з ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, а також відомості про роз`яснення прав відповідно до ст. 268 КУпАП. Проте, в постанові серії ЕАС №6663358 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні відомості щодо будь-яких доказів правопорушення та роз`яснення йому прав, що вказує на невідповідність постанови вимогам ст. 283, 284 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, зазначеними в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Їх не зазначення у постанові, а також не відображення роз`яснення прав ОСОБА_1 , призводить до недотримання вимог ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зазначоє, що ВСКАС у постанові від 26.04.2018 року по справі №338/1/17 (провадження №К/9901/15804/18) вказав, що візуальне спостереження за дотриманням працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. У даному випадку для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки. Проте, як встановлено та підтверджується матеріалами справи, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано. В самій постанові, в графі «До постанови додаються», в якій, як правило, зазначаються докази правопорушення, не вказано жодного доказу. Отже, вважає помилковими посилання відповідачем - 2 на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Щодо стягнення судових витрат, в тому числі на правничу допомогу стверджує, що посилання відповідача - 2 на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, не підтверджені жодними доказами, є по суті загальними фразами. Позивачем, разом з першою заявою по суті спору подано до суду лише попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок суми судових витрат є орієнтовним, оскільки сторона на час подання позовної заяви конкретно може і не знати які судові витрати вона може понести (їх обсяг, суму) у зв`язку з розглядом її справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлений позов, за обставин викладених в ньому, просив його задовольнити.

Представник позивача - адвокат Новак Д.М. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, додатково зазначив, що постанова не відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП. До постанови не додано жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, у постанові серії ЕАС №6663358 відсутні ідентифікуючі ознаки технічного засобу на який було вчинено відеозйомку. Вказані обставини дають підстави для визнання зазначеного «відео» недопустимим доказом, оскільки відсутнє джерело його походження, не відображено носій, на який було здійснено відеозапис. Щодо подання в якості доказів файл з відеозаписом вважає його недопустимим доказом, оскільки інспектором не дотримано норм ст. 79 КАС України при поданні доказів до суду, не дотримано порядку подання доказів передбачених Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026, тому просив не брати до уваги даний доказ. Крім того зазначив, що відповідно до ст. 139 КАС України ним буде подано до суду заяву про понесені судові витрати.

Відповідач-1 інспектор СРПП ВП №2 Гайсинського РУП капітан поліції Колєснік В.М. в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, зазначив, що діяв в межах діючого законодавства та покладених обов`язків. Постанова є законною та обгрунтованою, тому просив відмовити у позові.

Представник відповідача - 2 ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялись про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення не надходило.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши пояснення учасників, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлені наступні обставини.

11 березня 2023 року інспектором СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніком В.М. було винесено постанову ЕАС №6663358 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 11.03.2023 року ОСОБА_1 по вул. Мічуріна в смт Тростянець, Гайсинського району, Вінницької області керував автомобілем ВАЗ 21134 державний номерний знак НОМЕР_2 обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3в Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП (а.с.9)

Згідно з п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом одинадцятим частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Оспорюючи законність постанови ЕАС №6663358 від 11.03.2023 позивач передусім посилається на те, що відповідач не дотримався процесуального порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі регламентується Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року

Відповідно до п. 5 розділу V Інструкції Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно з оскаржуваною постановою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху, а саме, п.2.3в Правил Дорожнього руху.

Пунктом 2.3в Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, про порушення якого вказано поліцейським у оскаржуваній постанові, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; (пункт змінено 11.11.2020).

Частиною п`ятою статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підтвердження своїх заперечень відповідачем-1 інспектором СРПП Колєснік В.М. надано суду CD диск з відеофайлом скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП (а.с.52 ).

Відповідно до ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 містить чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію.

Із постанови серія ЕАС №6663358 від 11.03.2023 вбачається, що відеофіксація правопорушення не здійснювалася, графа 7 «До постанови додаються» не містить даних про проведення відеофіксації. Крім того, відсутні будь-які відомості, які б вказували, що порушення правил дорожнього руху, в даному випадку керування транспортним засобом непристібнутим ременем безпеки, зафіксовано у режимі фотозйомки чи відеозапису, також не має посилання на адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа могла б ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, крім того не зазначено даних про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є імперативним обов`язком співробітника поліції (ч.3 ст. 283 КУпАП).

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем СД-диск не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, також в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 428/2769/17.

Крім того наданий відеофайл в якості доказів вчинення адміністративного правопорушення суд не приймає по тій причині, що останній поданий інспектором поліції з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026. Зокрема інспектором порушено порядок отримання даного доказу та долучення до матеріалів справи, подано неуповноваженою на те особою.

Разом з тим суд звертає увагу, що наданий відповідачем СД-диск із записними на ньому відео не містить жодної доказової інформації, що ставиться у вину ОСОБА_1 відповідно до оскаржуваної постанови, оскільки відеозапис вівся вже під час процедури винесення постанови, звук на відео нечіткий та нерозбірливий і неможливо зрозуміти, що відбувається.

Згідно змісту ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, а також відомості про роз`яснення прав, відповідності до ст. 268 КУпАП.

Проте, в постанові серії ЕАС №6663358 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні відомості щодо будь-яких доказів правопорушення та роз`яснення йому прав, що вказує на невідповідність постанови вимогам ст. 283, 284 КУпАП.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення відповідачем не надано, посилання на них у постанові відсутнє.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 11 березня 2023 року в обідню пору йшов по вулиці в сторону лікарні та бачив як ОСОБА_1 своїм авто «ВАЗ» припарковувався, потім відстебнув ремінь безпеки та вийшов з автомобіля. В цей час він перебував за 10-15м від автомобіля ОСОБА_1 . Через кілька хвилин приїхала поліція. Він став збоку покурив та бачив, що працівники поліції розмовляли з ОСОБА_4 . Стверджує, що ОСОБА_1 був пристебнутим, а потім коли зупинив автомобіль відстебнувся.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року № 760/2846/17.

Згідно з ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень тлумачаться на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку відповідачем, в порушення вимог 72 КАС України, не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що у свою чергу не дає можливості встановити винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі обґрунтовані, постанова серії ЕАС №6663358 від 11.03.2023 підлягає скасуванню, а справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП закриттю за відсутністю події та складу правопорушення.

Позивачем в позовній заяві завлено вимогу про стягнення на його користь понесених судових витрат.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, зокрема вони підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Згідно з ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 17.03.2023 (а.с.6).

Так, відповідно до п.п.1 п.3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, позивачу при зверненні до суду слід було сплатити 536,80 грн судового збору, натомість сплачено 1073,60 грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається зокрема у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому, переплачена сума судового збору у розмірі 536,80 грн підлягає поверненню ОСОБА_1 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

Також на користь позивача з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. 280 КУпАП, ст. 72-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєсніка Вячеслава Михайловича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС №6663358 від 11 березня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 510,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) відповідно до квитанції №0.0..1 від 17.03.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - інспектор СРПП Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Колєснік Вячеслав Михайлович, адреса: вул. Соборна, 102, смт Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область;

відповідач - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, адреса місцезнаходження: вул. Театральна,10, м. Вінниця, .

Повний текст рішення складено 10 квітня 2023 року.

Суддя А.М. Мудрак