Справа № 440/11253/22
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/11253/22
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Маннік М.О.,

представника позивача Титаренко Ю.Д.,

представника відповідача Пічки О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки директора Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової (державної) адміністрації Монастирського О.М. "Про відкриття дисциплінарного провадження" №71-о від 12.12.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що єдиною підставою для відкриття дисциплінарного провадження слугувала скарга ОСОБА_2 , яка датована 09.12.2022. Позивач зазначає, що скарга не підтверджена жодним документом та доказами. Проте, 12.12.2022 Тимчасово виконуючим обов`язки директора Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової (державної) адміністрації Монастирським О.М. "Про відкриття дисциплінарного провадження" №71-о від 12.12.2022 за невиконання або неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме упередженого ставлення при розгляді (видачі чи відмові) дозвільних документів та неофіційній комунікації з зацікавленими особами. Позивач стверджує про безпідставність наказу. Також позивач зазначив, що відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків під час відкриття дисциплінарного провадження не є обов`язковим (імперативним) та його застосування має бути обґрунтованим, натомість в оскаржуваному наказі не наведено жодного обґрунтування застосування такого заходу впливу як відсторонення.

Ухвалою суду від 02.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/11253/22, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.01.2023 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що на електронну адресу Департаменту 12.12.2022 надійшла скарга ОСОБА_2 б/н від 09.12.2022, яка відповідала вимогам законодавства про звернення громадян, тому була прийнята до розгляду Департаментом та стала передумовою прийняття та видачі спірного наказу відповідно до вимог законодавства. Крім того, представник відповідача звертав увагу на те, що на підставі подання дисциплінарної комісії суб`єктом призначення прийнято наказ від 06.01.2023 № 6-о "Про закриття дисциплінарного провадження", відповідно до якого закрито дисциплінарне провадження щодо позивача, відкрите спірним наказом Департаменту від 12.12.2022 № 71-о.

08.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивач наголошувала, що відповідачем не спростовано доводи позивача про відсутність законних підстав для відкриття дисциплінарного провадження, відсторонення позивача від посади та порушення прав позивача на виплату заробітної плати.

Ухвалою суду від 08.02.2023 закрито підготовче провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16.02.2023.

16.02.2023 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач наполягав на правомірності спірного наказу та безпідставності позовних вимог.

05.04.2023 представник позивача надала заяву про розподіл судових витрат.

В ході розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у їхньому задоволенні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 15.09.2021 обіймає заступника начальника відділу охорони атмосферного повітря, оцінки впливу на довкілля та стратегічної екологічної оцінки Управління природокористування та моніторингу довкілля, про що свідчить витяг з наказу Департаменту від 01.09.2021 №82-о.

12.12.2022 на електронну адресу Департаменту надійшло звернення гр. ОСОБА_2 , в якому зазначено про порушення виконання службових обов`язків в сфері екології керівництвом відділу оцінки впливу на довкілля ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказано, що з боку зазначених службових осіб вбачається упереджене ставлення при відмові чи видачі дозвільних документів та їх неофіційна комунікація із заінтересованими особами, і незважаючи на те, який документ дозвільного характеру потрібно видати, виконавці листів повертають чи відмовляють у видачі, що свідчить про перевищення їх повноважень та суперечить нормам статті 5 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". У зверненні ОСОБА_2 просила об`єктивно розглянути скаргу, провести службове розслідування щодо даних посадових осіб та змусити їх працювати без упередженого свавілля.

Наказом Департаменту від 12.12.2022 № 71-о "Про відкриття дисциплінарного провадження" на підставі скарги ОСОБА_2 відкрито дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 заступника начальника відділу раціонального використання, охорони природних ресурсів та оцінки впливу на довкілля Управління природокористування та моніторингу довкілля, за невиконання або неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме, упередженого ставлення при розгляді (видачі чи відмові) дозвільних документів та неофіційній комунікації із зацікавленими особами (п. 1); встановлено дисциплінарній комісії визначити ступінь вини, характер і тяжкість дисциплінарного проступку та за результатом розгляду надати подання щодо накладання на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження керівнику державної служби Департаменту (п. 2); на час дисциплінарного провадження відсторонено позивача від виконання службових обов`язків ( п. 3); контроль за виконанням наказу залишено за т.в.о. директора Монастирським О. (п. 4).

Не погодившись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За приписами частини 1 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, правовий статус державного службовця регулює Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (надалі Закон № 889-VIII, у редакції, чинній на час спірних правовідносин) .

Відповідно до статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 68 Закону № 889-VIII дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Положеннями частин першої та другої статті 69 Закону №889-VIII визначено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", є Комісія.

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, утворює суб`єкт призначення.

Дисциплінарну комісію стосовно інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

За приписами частини десятої статті 69 Закону №889-VIII результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Згідно з частиною 1 статті 71 Закону №889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1039 затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження (далі - Порядок № 1039).

Відповідно до пунктів 2 -4 Порядку № 1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Рішення про порушення дисциплінарного провадження приймає: 1) міністр - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; 2) суб`єкт призначення - стосовно інших державних службовців.

Дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Частиною 1 - 3 статті 72 Закону №889-VIII визначено, що державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі:

наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження;

впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи;

перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків не може перевищувати часу дисциплінарного провадження.

В силу вимог частини 4 статті 72 Закону №889-VIII у разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 77 Закону №889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

Аналіз наведених положень Закону № 889-VIII свідчить, що невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни є підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності. При цьому, усі обставини дисциплінарного проступку, його характер і тяжкість, ступінь вини державного службовця мають встановлюватись під час дисциплінарного провадження, яке розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Тобто, гарантоване статті 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Звертаючись до суду з позовом про скасування акту суб`єкта владних повноважень, позивач має обґрунтувати, яким чином даний акт порушує його права та охоронювані законом інтереси. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Під час вирішення спору суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими. Тобто, підставами для визнання протиправними актів суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких рішень протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються питання правомірності наказу відповідача про відкриття дисциплінарного провадження відносно позивача.

Водночас, винесення наказів про порушення дисциплінарного провадження - це відповідні процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, якими розпочинається дисциплінарне провадження, а тому їх правомірність має бути предметом оцінки суду при розгляді справи про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого за результатами такого дисциплінарного провадження.

За загальним правилом, кожна особа, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Розгляд питання правомірності винесення наказу про порушення дисциплінарного провадження в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів такого дисциплінарного провадження та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за його результатами, у сукупності з іншими доказами не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, а тому не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 815/622/17, від 12.02.2020 у справі № 160/7402/18.

Суд також акцентує увагу на тому, що на підставі подання дисциплінарної комісії Департаментом прийнято наказ від 06.01.2023 № 6-о "Про закриття дисциплінарного провадження", відповідно до якого закрито дисциплінарне провадження щодо державного службовця ОСОБА_1 , відкрите наказом Департаменту від 12.12.2022 № 71-о, у зв`язку з відсутністю у його діях дисциплінарного проступку та підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином спірний наказ від 12.12.2022 № 71-о в частині відкриття дисциплінарного провадження не спричинив негативних правових наслідків для позивача, не порушив його права та законні інтереси.

Оцінюючи доводи позивача про необґрунтованість відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків спірним наказом, суд виходить з таких міркувань.

Частиною 1 статті 72 Закону №889-VIII визначено, що державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Згідно з частиною 2 статті 72 Закону №889-VIII рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі: наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження; впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи; перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, в частині першій наведеної норми Закону йдеться про право керівника державної служби або суб`єкта призначення відстороняти державного службовця від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження, тоді як частина друга цієї статті містить перелік випадків, які є обов`язковою підставою для відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №П/811/556/17, від 23.07.2020 у справі № 817/1667/17.

Суд враховує, що частина перша статті 72 Закону N 889-VIII встановлює загальну норму щодо можливого відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження, залежно від виду дисциплінарного проступку, обставини якого підлягають встановленню під час дисциплінарного провадження.

Зважаючи на те, що у скарзі ОСОБА_2 , яка послугувала підставою для відкриття дисциплінарного провадження, йшлося про перевищення повноважень державним службовцем ОСОБА_1 , тобто, порушення, встановлене пунктом 7 частини другої статті 65 Закону (перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення), суд приходить до висновку про наявність у Департаменту права відсторонити позивача від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження.

При цьому, відповідно до частини першої статті 72 Закону N889-VIII відсторонення від виконання посадових обов`язків державного службовця під час здійснення дисциплінарного провадження не носить обов`язкового характеру, а може бути застосовано суб`єктом призначення, який приймає рішення про відкриття дисциплінарного провадження, крім випадків, визначених у частині другій цієї статті Закону, та вирішується на розсуд суб`єкта призначення, який приймає рішення про відкриття дисциплінарного провадження.

Викладені обставини спростовують доводи позивача відносно того, що державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків на час дисциплінарного провадження виключно в разі настання умов, наведених в частині другій статті 72 Закону N 889-VIII.

Стосовно посилання позивача на те, що за час відсторонення позивач недоотримав премію та надбавку за інтенсивність, що порушує його права, суд зазначає, що в ході розгляду справи встановлено, що позивачу за період відсторонення від виконання посадових обов`язків з 12.12.2022 по 06.01.2023 нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, в тому числі, з урахуванням надбавки за інтенсивність, що підтверджується розрахунковими листами за грудень 2022 року, січень 2023 року та не заперечується позивачем. При цьому премія, виходячи з положень частини 2 статті 50 Закону N 889-VIII, не є обов`язковою складовою заробітної плати і підлягає виплаті у разі встановлення.

Отже, суд приходить до висновку, що наказ Департаменту № 71-о від 12.12.2022 не суперечить вимогам законодавства та не порушує прав та законних інтересів позивача, а відтак позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Що стосується доводів позивача про те, що дисциплінарна комісія була сформована з порушенням вимог Порядку № 1039, суд зазначає, що дисциплінарна комісія утворена наказом Департаменту від 12.12.2022 № 34, який не є предметом спору у цій справі, тому суд не вбачає підстав для оцінки відповідних доводів позивача.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації (вул. Зигіна, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.04.2023.

Головуючий суддя Л.М. Петрова