Справа № 360/7105/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року справа №360/7105/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 р. у справі № 360/7105/21 (головуючий І інстанції В.С. Шембелян) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 на шахті імені П.Л. Войкова з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, на підставі поданої заяви про перерахунок пенсії від 01 квітня 2021 року, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи на шахті імені П.Л. Войкова з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за його заявою від 29.01.2019 без зарахування до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періодів: роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988, а також без урахування вимог норми статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року № 3455-IV. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з часу її призначення за заявою від 29.01.2019, зарахувавши до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоди: роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988, а також з урахування вимог норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року № 3455-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з урахуванням раніше сплачених сум.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що 06.05.2021 року до Управління надійшла заява позивача довільної форми, одне з рішень, зазначених в частині п`ятій статті 45 Закону № 1058-ІV, з приводу розгляду зазначеної заяви відповідачем не приймалось. Вказана заява позивача розглянута Управлінням відповідно до положень Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян», та листом від 18.05.2021 № 89-79/С-21 /8-1238/21 надано відповідь з роз`ясненнями. Зазначений лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні Закону № 1058-ІV та Порядку № 22-1, має роз`яснювальний характер та не створює для позивача жодних правових наслідків. Також зазначає, що записи в трудовій книжці лише підтверджують період знаходження працівника в трудових відносинах з підприємством, а не тривалість роботи в шкідливих умовах праці повний робочий день. Крім того, суд не обґрунтував своє рішення щодо зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок пенсії з часу її призначення за заявою від 29.01.2019, в той час як суд вважає датою подачі заяви про перерахунок пенсії - дату звернення адвоката із заявою - 06.05.2021. Крім того, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 .

29.01.2019 позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за наявності підземного стажу роботи за списком №1.

Пенсія позивачу була призначена з 29.01.2019 за наявності пільгового стажу понад 10 років, до пільгового стажу зараховані лише періоди роботи позивача, які підтверджені відомостями з реєстру застрахованих осіб, що визнають сторони і підтверджено матеріалами пенсійної справи позивача.

Позивач з заявою довільної форми від 25.03.2021, яка зареєстрована в управлінні 06.05.2021 № 79/с-1238-21, звернувся до відповідача, в якій просив зробити перерахунок пенсії відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням всього пільгового стажу за Списком №1, а саме періодів роботи на Шахті імені «П.Л. Войкова» з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992. До заяви були надані копії довідок, зокрема, копія довідок №№2458-2462 та №№442-445 від 03.11.2016, копія довідки про реорганізацію підприємства, копії наказів від 25.10.1994, №2 від 30.12.2011, від 05.01.2005, №47 від 12.01.2010, копія листа щодо атестації робочих місць за умовами праці №11/5439-33 від 31.08.2012, копія переліку робочих місць, професій, посад робітникам (додаток №1 до наказу №2 від 30.12.2011), копія переліку робочих місць, професій, посад робітникам (додаток №1 до наказу №8 від 05.01.2005), лист №11/0879-33 від 10.03.2005, копія переліку робочих місць, професій, посад робітникам (додаток №1 до наказу №47 від 12.01.2010), лист №11/3649-33 від 26.07.2010 та довідка №447 від 03.06.2016.

Листом від 18.05.2021 № 89-79/С-21/8-1238/21 Марківське ОУПФУ відмовило у перерахунку пенсії, періоди роботи на Шахті імені «П.Л. Войкова» з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992 до пільгового стажу не зараховані з тих підстав, що довідки, які, уточнюють особливий характер роботи, видані підприємством, що розташоване та зареєстроване на території, яка не підконтрольна українській владі.

Дослідженням копії ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення Пенсії встановлено, що рішенням 36 від 07.02.2019 позивачу призначена пенсія з 29.01.2021 відповідно до ЗУ № 1058-IV, ЗУ №1788; визначений управлінням страховий стаж позивача складає 29 років 7 місяців 20 днів, в тому числі пільговий стаж за списком № 1 11 років 09 місяців 04 дні. Періоди роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992 відповідачем не зараховані до пільгового стажу позивача, а лише до страхового стажу.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно пп. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2020 року по 31.03.2021 року не менше 23 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо доводів апелянта, що записи в трудовій книжці лише підтверджують період знаходження працівника в трудових відносинах з підприємством, а не тривалість роботи в шкідливих умовах праці повний робочий день, суд зазначає наступне.

Записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 08.08.1986 містять такі записи щодо спірних періодів його роботи:

Шахта імені П.Л. Войкова виробничого об`єднання «Свірлдовантрацит»:

запис 1 01.09.1985 - 17.07.1986 навчання в гірничому ПТУ №79 за спеціальністю підземний електрослюсар 3-го розряду (Диплом №408174 від 18.07.1986);

запис 2 08.08.1986 прийнятий учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею, дільниця видобутку №2 (наказ № 122к від 08.08.1986);

запис 3 20.10.1986 звільнений у зв`язку з призовом до Радянської Армії (наказ № 166к від 20.10.1986);

запис 4 30.10.1986 17.11.1988 Служба в радянській армії (військовий квиток НОМЕР_4 );

Шахта імені П.Л. Войкова виробничого об`єднання «Свірлдовантрацит»:

запис 5 20.01.1989 прийнятий учнем гірника очисного забою з повним робочим днем під землею (наказ № 11-к від 20.01.1989);

запис 6 06.02.1989 - 09.06.1989 навчався в Свердловському УКК за спеціальністю гірника очисного забою 5-го розряду з відривом від виробництва (посвідчення № 990 від 01.10.1986);

запис 7 - 13.06.1989 переведено гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем під землею, видобутку дільниці №3 (наказ № 80-к від 13.03.1989);

запис 8 - 12.05.1992 звільнено за переводом до ШСУ №5 за ст.36 п.5 КЗпП УССР (наказ № 87-к від 12.05.1992).

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, мають відомості про документи, на підставі яких вони зроблені.

На підтвердження спірного періоду роботи, позивачем разом з заявою про перерахунок пенсії відповідачу надавалися копії довідок №2458, №2459, №2460, №2462, видані ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» Філія «Вуглесервіс», якими підтверджено що позивач у спірний період працював на посадах з повним робочим днем під землею, довідку № 2461 про заробітну плату для нарахування пенсії, наказ від 25.10.1994 № 698 про результати атестації робочих місць для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення; особову картку ОСОБА_1 , а також перелік робочих місць, професій щодо підтвердження права на пільги та компенсації, передбачені законодавством за Списком №1.

Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача на Шахті імені «П.Л. Войкова» у періоди з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1.

Стосовно посилання відповідача на те, що довідки, які, уточнюють особливий характер роботи, видані підприємством, що розташоване та зареєстроване на території, яка не підконтрольна українській владі, суд зазначає наступне.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа №569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів", у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Таким чином, суд не погоджується з висновком відповідача щодо неможливості врахувати вказані вище довідки, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, з огляду на те, що надання нових довідок, виправлення недоліків у наявних та можливість перевірки не залежить від волі позивача, оскільки підприємство розташоване на тимчасово непідконтрольній території України, де наразі відбуваються бойові дії.

Крім того, суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зарахував періоди роботи позивача з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992 на Шахті імені «П.Л. Войкова» до пільгового стажу за Списком №1.

Щодо доводів апелянта, що лист відповідь на заяву позивача 06.05.2021 року не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні Закону № 1058-ІV та Порядку № 22-1, має роз`яснювальний характер та не створює для позивача жодних правових наслідків, суд зазначає наступне.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку 22-1).

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Як встановлено матеріалами справи, Марківське ОУПФУ Луганської області за заявою позивача від 25.03.2021, яка зареєстрована управлінням 06.05.2021, про перерахунок пенсії жодного рішення не приймало, відповідь на заяву надало листом від 18.05.2021 № 89-79/С-21/8-1238/21, чим порушило положення частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 Порядку №22-1.

Доводи апелянта щодо недотримання позивачем встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка, а відповідачем остаточне рішення стосовно розгляду заяви позивача про перерахунок його пенсії не приймалося, є безпідставними та необґрунтованим, оскільки зі змісту заяви слідує, що вона містить всю необхідну інформацію, а відповідач в листі від 18.05.2021 № 89-79/С-21/8-1238/21 не зазначав про неналежну форму та зміст заяви позивача про перерахунок пенсії.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.

Щодо доводів, що суд першої інстанції не обґрунтував своє рішення щодо зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок пенсії з часу її призначення за заявою від 29.01.2019, суд зазначає наступне.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року №345-VI (далі - Закон № 345-VI) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Статтею 1 Закону 345-VI передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно абзацу третього частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення шахтарів, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини першої статті 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з трудової книжки позивача, у період з 08.08.1986 по 20.10.1986 він працював учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею на Шахта імені П.Л. Войкова ВО «Свірлдовантрацит», тобто за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, 20.10.1986 позивача було звільнено з займаної посади у зв`язку з його призовом на строкову службу до Радянської армії.

Отже, у розумінні частини першої статті 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач має право на зарахування до його пільгового стажу часу проходження служби в Радянській армії з 30.10.1986 17.11.1988.

З наведених підстав суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем саме під час призначення пенсії неправомірно не зараховані спірні періоди роботи на шахті імені П.Л. Войкова з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989, з 10.06.1989 по 12.05.1992 до пільгового підземного стажу позивача за списком №1 за записами трудової книжки, а також період навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та період строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988, що були підтверджені наданими до заяви про призначення пенсії від 29.01.2019 дипломом та військовим квитком.

Відповідно до копії ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення Пенсії встановлено, що рішенням 36 від 07.02.2019 позивачу період навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та період строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988 зараховані до страхового стажу.

З матеріалів справи вбачається, що при призначенні пенсії позивачу враховано до пільгового стажу за списком № 1 11 років 09 місяців 04 дні за дами реєстру застрахованих осіб. З урахуванням періоду роботи позивача з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, а також періоду навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та періоду строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988 підземний пільговий стаж останнього складає понад 15 років, а тому норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мали бути застосовані пенсійним органом саме під час призначення позивачу пенсії на підставі заяви від 29.01.2019, оскільки позивач надав всі необхідні документи для підтвердження такого стажу разом з заявою.

Стосовно доводів, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з часу її призначення за заявою від 29.01.2019, зарахувавши до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоди: роботи з 08.08.1986 по 20.10.1986, з 20.01.1989 по 09.06.1989 та з 10.06.1989 по 12.05.1992, навчання в професійно-технічному училищі з 01.09.1985 по 17.07.1986 та строкової служби в армії з 30.10.1986 17.11.1988, а також з урахування вимог норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року № 3455-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з урахуванням раніше сплачених сум.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 р. у справі №360/7105/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 р. у справі №360/7105/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко