Справа № 460/50713/22
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2023 року м. Рівне №460/50713/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації (далі відповідач 1), в якому просила:

-визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації протиправною та зобов`язати Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації призначити та виплатити житлову субсидію ОСОБА_1 на неопалювальний сезон з 01.05.2022 по 30.09.2022, без подання інформації про отримані доходи чоловіка ОСОБА_2 ;

-визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації протиправною та зобов`язати Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації призначити та виплатити житлову субсидію ОСОБА_1 на опалювальний сезон 2022/23 рокiв з 01.10.2022 по 30.04.2023, без подання інформації про отримані доходи чоловіка ОСОБА_2 ;

-задовольнити вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої вiдмовою Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації (відділу соціальних послуг м. Здолбунів) про надання житлової субсидії в сумі 4000,00 грн.

Мотивуючи вимоги позову ОСОБА_1 зазначала, що відповідач 1 протиправно відмовив позивачу у призначенні житлової субсидії, оскільки її чоловік ОСОБА_2 є членом сім`ї лише згідно з нормами Сімейного кодексу України, втім, - не є членом домогосподарства. Просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 19.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. Встановлено строк для подачі відзиву відповідачем 1.

18.01.2023 до суду надійшов відзив відповідача 1, в якому останній висловив свої заперечення проти позову. Зазначив на обґрунтування таких заперечень, що оскільки позивач не перебуває у розлученні з чоловіком - ОСОБА_2 , вони рахуються однією сім`єю, то відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995 (зі змінами) для розрахунку, призначення та надання житлової субсидії ОСОБА_1 потрібно врахувати доходи її чоловіка, отримані за кордоном, а саме в Польщі. Також відповідач 1 заперечував проти вимог позивача про відшкодування на її користь моральної шкоди. За наведених підстав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 18.01.2023 у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи відмовлено.

Залучено до участі у справі №460/50713/22 другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі також відповідач 2). Встановлено строк для подачі відзиву відповідачем 2.

01.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач висловила свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем 1 у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

Позиція відповідача 2 щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов від 01.02.2023, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Повідомляв, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 №1041 запроваджено поетапну передачу функцій адміністрування житлових субсидій та пільг від органів соціального захисту населення до органів Пенсійного фонду України. Разом з тим, оскільки справа позивача щодо призначення їй субсидії до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не передавалася, а спірні правовідносини виникли 30.05.2022, то у відповідача 2 відсутні обов`язки щодо призначення житлової субсидії та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу стосовно ОСОБА_1 . Крім того, орган пенсійного фонду вважав необґрунтованим та безпідставними позовні вимоги щодо відшкодування позивачу моральної шкоди. Просив повністю відмовити у задоволені позову.

Оскільки, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 30.05.2022 звернулася до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації із заявою про призначення та надання житлової субсидії .

Для призначення цього виду соціальної допомоги позивачем подана Декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій у Розділі ІІ "Дані про членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання)"позивач зазначила чоловіка ОСОБА_2 . У примітках вказала, що ОСОБА_2 є громадянином Польщі.

В розділі ІХ "Відомості про наявність у власності осіб, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання) житлових приміщень (квартири, будинку) (крім тих, які перебувають у спільній сумісній або частковій власності)" ОСОБА_1 вказала себе як власника ? квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

У поданій Декларації позивач також повідомляла, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/3373/21 від 26.07.2021 встановлено, що ОСОБА_2 не зареєстрований та фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Наголошувала, що у даному рішенні, а також в рішенні суду по справі №460/4531/22 встановлено протиправність дій УСЗН Рівненської області щодо не призначення їй житлової субсидії без подання інформації про отримані доходи чоловіка.

До декларації позивач, зокрема, долучила Акт про не проживання особи за адресою: АДРЕСА_2 від 16.05.2022, в якому зазначено, що за вказаною адресою не проживає ОСОБА_2 , 1957 р.н.

Листом від 08.06.2022 №712/01-21/22 відповідач повідомив позивача, що оскільки за своїм сімейним станом вона є одруженою, то протягом 30 днів з дня подання заяви про призначення субсидії їй необхідно надати інформацію, що зазначається у розділі ІІ та ІІІ Декларації.

Згідно з розділом ІІ Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, поданої позивачем відповідачеві 21.06.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є членом сім`ї позивача, є громадянином Польщі, не зареєстрований та фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

У розділі ІІІ Декларації від 21.06.2022 позивач вказала, що інформація про вид, суму та організацію, в якій ОСОБА_2 отримано дохід, їй не відома.

Також у такому розділі ОСОБА_1 повторно наголошено, що з огляду на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 у справі №460/4534/22, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 не зареєстрований та фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , то відповідачем безпідставно зроблено висновок про те, що позивач повинна задекларувати доходи чоловіка ОСОБА_2 . З огляду на наведене зазначала, що вона не зобов`язана подавати інформацію про отримані доходи ОСОБА_2 , які їй не відомі.

30.06.2022 Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області за вих.№27/01-24/22 повідомило ОСОБА_1 , що оскільки вона не подала інформацію про отримані доходи чоловіка ОСОБА_2 , то відповідно до п.59 Положення про порядок призначення житлової субсидії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848, їй відмовлено в призначенні житлової субсидії.

Підтвердженням зазначеної відмови є оформлене повідомлення від 30.06.2022 про не призначення житлової субсидії з 01.05.2022, з підстав неповного набору документів.

Також, позивач зверталася до відповідача із заявою про призначення та надання житлової субсидії 03.10.2022.

Для призначення цього виду соціальної допомоги позивачем подана Декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, у якій також вказала, що ОСОБА_2 не зареєстрований та не проживає з нею, є громадянином Польщі, зареєстрований у Польщі; інформація про отримані ним доходи не відома.

На підтвердження факту не проживання із ОСОБА_2 надала: копію витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб та копію акта про не проживання особи за адресою.

Листом від 24.10.2022 за вих.№138/01-21/22 відповідач повідомив позивача, що оскільки за своїм сімейним станом вона є одруженою, то протягом 30 днів з дня подання заяви про призначення субсидії їй необхідно надати інформацію, що зазначається у розділі ІІ та ІІІ Декларації.

У відповідь на такий лист відповідача 1, ОСОБА_1 надіслала письмові пояснення, в яких черговий раз вказала, що ОСОБА_2 не зареєстрований та не проживає з нею більше 5 років, є громадянином Польщі, зареєстрований у Польщі; субсидія їй призначається лише за судовими рішеннями.

Листом від 23.11.2022 за вих.№1433/01-21/22 відповідач 1 надіслав ОСОБА_1 повідомлення від 23.11.2022 про відмову в призначенні їй житлової субсидії з 01.10.2022.

Листом від 02.12.2022 за вих.№1440/01-21/22, надісланим у відповідь на письмове звернення позивача, Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області повідомило її про підстави відмови у призначенні субсидії з 01.10.2022, а саме: п.59 Положення про порядок призначення житлової субсидії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848.

Вважаючи відмови у призначенні субсидії з 01.05.2022 та з 01.10.2022 протиправними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначає Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III (далі Закон №2017-ІІІ).

Відповідно до ст.5 Закону №2017-ІІІ державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Згідно зі ст.9 Закону №2017-ІІІ до державних соціальних нормативів належать:

гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від отримуваного доходу;

соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам;

показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 19.11.2017 №2189-VIII встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій: щомісячної житлової субсидії на оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, а також житлово-комунальних послуг, а саме: - житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; - комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами визначає Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (далі Положення №848).

Пунктом 4 Положення №848 визначено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Відповідно до абз.1 п.9 Положення №848 (в редакції чинній станом на час звернення позивача із заявою про призначення субсидії з 01.05.2022) призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

В редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 №1041"Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України"пункт 9 Положення №848 передбачає, що призначення житлових субсидій здійснюється:

до 30 листопада 2022 р. включно - структурними підрозділами з питань соціального захисту населення;

починаючи з 1 грудня 2022 р. - органами Пенсійного фонду України.

Контроль за правильністю призначення і виплати житлових субсидій здійснює Нацсоцслужба та її територіальні органи.

У силу вимог п.22 Положення №848, житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

Відповідно до п.24 Положення №848 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

Згідно з п.25 Положення №848у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за цією адресою членів домогосподарства.

Доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за цією адресою не проживають, у сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Ця норма не поширюється на випадок, визначений в абзаці третьому пункту 24 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти).

Наявність у членів домогосподарства, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання, та у членів їх сімей умов, зазначених у підпунктах 2-4, 7, 9-10 пункту 14 цього Положення, не є перешкодою для застосування під час призначення житлової субсидії абзаців першого та другого цього пункту.

Пунктом 26 Положення №848 передбачено, що відповідно до рішення про призначення житлової субсидії у випадку, передбаченому пунктом 25 цього Положення, та/або документів, що підтверджують фактичне непроживання особи за адресою, управителі, об`єднання, виконавці комунальних послуг не нараховують плати за житлово-комунальні послуги, внески/платежі на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком на членів домогосподарства, які зареєстровані, але фактично не проживають у житловому приміщенні (будинку).

Судом встановлено, що субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг позивачу не призначено на неопалювальний з 01.05.2022 по 30.09.2022 та опалювальний сезон з 01.10.2022 по 30.04.2023, оскільки позивачем надано неповний пакет документів, а саме: не надано інформацію про отримані доходи чоловіка ОСОБА_2 .

Відповідно до Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.07.2022 №91/2/10-1, а також від 26.09.022 №444/10-15, сформованихЗдолбунівською міською радою, за адресою: АДРЕСА_2 з 08.09.2020 зареєстровано 1 особу: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з Актом про не проживання особи за адресою від 16.05.2022 та від 28.09.2022, засвідчено, що за адресою: АДРЕСА_2 фактично не проживає ОСОБА_2 , 1957 р.н.

Довідкою від 07.11.2022 №10-03-305, виданою Здолбунівським територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Здолбунівської міської ради, підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . З 14.09.2017 по даний час перебуває на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома, обслуговується соціальним робітником. За час обслуговування ОСОБА_1 за адресою проживання, з 06.09.2020 після смерті матері, факту проживання іншої особи не спостерігалося.

Згідно з наданою суду листом від 18.01.2023 Державною прикордонною службою України інформацією, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином Польщі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 01.01.2022 по 14.12.2022 в базі даних не виявлено.

Поряд з цим, рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 у справі № 460/3373/21, а також від 27.04.2022 у справі №460/4534/22, які набрали законної сили, підтверджено, що чоловік позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перетинав державний кордон України упродовж останніх п`яти років, не зареєстрований та фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Положеннями ч.4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані побутом, мають взаємні права та обов`язки, подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин проживають спільно. Однак позивач із своїм чоловіком проживають окремо за власним бажанням, поважні причини щодо окремого проживання відсутні.

Згідно абзацу 5 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї", членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають, ведуть спільне господарство, таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках брати, сестри, дружина (чоловік); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Зважаючи на те, що в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 не зареєстрований та фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , то відповідачем, всупереч вимогам Положення №848, при розрахунку розміру субсидії позивача безпідставно зроблено висновок про те, що позивач повинна задекларувати доходи чоловіка ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_1 відмовлено у надані субсидії на період опалювального та неопалювального сезонів.

Суд звертається до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 27.05.2013 по справі "Суханов та Ільченко проти України", де вказано, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в "інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар. Таким чином, у даному випадку відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені ст. 1 Першого протоколу, так як заявники мали "законне сподівання".

Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному праві: певні інші права та інтереси, які становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що позивач мала право на призначення їй субсидії відповідно до поданих нею заяв, а рішення відповідача 1 щодо відмови у призначенні житлової субсидії є необґрунтованими та прийнятими без урахування усіх обставин, що мають значення для їхнього прийняття, без дотримання принципів добросовісності та розсудливості, непропорційно без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення.

Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 №1041 "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України" передбачено передачу функцій призначення, нарахування і виплати житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг від органів соціального захисту населення до органів Пенсійного фонду України, які працюють за екстериторіальним принципом.

Вказана постанова набрала чинності 23.09.2022.

В редакції означеної постанови п.9 Положення №848 передбачає, що призначення житлових субсидій здійснюється:

до 30 листопада 2022 р. включно - структурними підрозділами з питань соціального захисту населення;

починаючи з 1 грудня 2022 р. - органами Пенсійного фонду України.

Листом від 13.01.2023 №439/0/2-23/56 Міністерство соціальної політики України повідомило Пенсійний фонд України, що матеріал справ, в яких судовий розгляд не завершено або триває виконавче провадження стосовно житлових субсидій та пільг, до органів Пенсійного фонду України не передаються та представництво в судах не змінюється.

При цьому, згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 01.12.2022 №12919/0/2-22/56 органи соціального захисту населення вже не призначають житлові субсидії у грудні 2022 року, у тому числі по тих заявах, що прийняті до 30 листопада. Органи соціального захисту населення можуть провести у грудні лише перерахунок раніше призначених субсидій, а також за потреби змінити тарифи тощо.

Заяви про призначення та надання житлової субсидії, що прийняті органами соціального захисту населення до 30 листопада поточного року, з необхідними документами передаються згідно з актами приймання-передачі органам Пенсійного фонду України.

Відповідно до Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 (зі змінами), органи соціального захисту населення розраховують суми пільг за грудень до 15 грудня 2022 року.

При цьому, органи соцiального захисту населення до цієї дати можуть за потреби здійснювати перерахунок розмірів раніше нарахованих пільг, зняття з обліку померлих пільговиків, вносити змiни до складу сім`ї пільговика, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг тощо з метою актуалізації даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Вiдповiдно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (зі змінами), з 1 грудня 2022 року органи Пенсійного фонду України організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації про пільговиків; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Отже, починаючи з 01.12.2022 Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації не здійснює призначення житлових субсидій, зокрема, за заявами осіб, що були подані до 30.11.2022.

З огляду на встановлене судом порушення права ОСОБА_1 на отримання нею субсидії, на переконання суду, таке порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зобов`язання відповідача-2 призначити позивачу субсидію відповідно до поданих нею до 30.11.2022 заяв, оскільки чинним законодавством такі повноваження передано від органу соціального захисту населення саме пенсійному органу.

Суд враховує, що згідно з принципом процесуальної економії слід застосовувати такий спосіб захисту, який приведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду, а також недопустимим є штучне подвоєння судового процесу (висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 50/311-б, від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідачів, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 4000,00 грн., то суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України установлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За приписами частин 1-3 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини, є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається до суду із таким позовом.

На підтвердження заподіяння позивачеві моральної шкоди ОСОБА_1 долучила довідку Комунального некомерційного підприємства "Здолбунівська центральна міська лікарня" Здолбунівської міської ради Рівненської області від 13.09.2022 №01/20-1293, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 07.07.2022 о 16:05 год. зверталася в приймальне відділення лікарні з діагнозом: "Гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз. АТ 180/100 мм.рт.ст".

Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Комунального некомерційного підприємства "Здолбунівський центр первинної медичної допомоги" Здолбунівської міської ради Рівненської області від 16.11.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала в амбулаторно-поліклінічному закладі 01.09.2022 з скаргами на головний біль.

Разом з тим, зазначені докази не можуть вважатися належними та достовірними доказами заподіяння позивачеві моральних та/або фізичних страждань або втрат немайнового характеру відповідачем 1, оскільки не містять підтвердження причинного зв`язку між протиправними діями такого відповідача і завданням позивачеві моральної шкоди.

В межах спірних правовідносин позивачем не доведено наявність моральної шкоди на тому рівні негативних емоцій, які б викликали страждання або приниження від дій посадової особи органу державної влади, який саме негативний вплив мали ці дії на позивача та яким доказами підтверджуються наслідки такого впливу, а також не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 21.02.2020 у справі № 363/3520/16-а, від 21.02.2020 у справі № 628/3028/16-а та від 15.04.2020 у справі № 815/63/18.

Відповідно, позовна вимога в цій частині є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі, як суб`єкти владних повноважень не обґрунтували обставини, на яких ґрунтуються їхні заперечення, а позивач частково довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Отже, позов підлягає до часткового задоволення.

З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, то підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації щодо відмови у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 на неопалювальний сезон з 01.05.2022 по 30.09.2022, а також щодо відмови у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 на опалювальний сезон з 01.10.2022 по 30.04.2023, оформлені повідомленнями від 30.06.2022 та 23.11.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити житлову субсидію ОСОБА_1 на неопалювальний сезон з 01.05.2022 по 30.09.2022, без подання інформації про отримані доходи чоловіка ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити житлову субсидію ОСОБА_1 на опалювальний сезон 2022/2023 з 01.10.2022 по 30.04.2023, без подання інформації про отримані доходи чоловіка ОСОБА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07 квітня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації (вул. Соборна 366А, м.Рівне, 33024, ЄДРПОУ/РНОКПП 03195412) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.А. Борискін