Справа № 240/2318/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Житомир справа № 240/2318/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.12.2022 №0600-0219-8/103858 щодо відмови у переведенні її на пенсію по інвалідності за нормами Закону України "Про Державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести її з 07 грудня 2022 року на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" та здійснити нарахування та виплату пенсії в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної в довідках про заробітну плату від 25.11.2022 №03-08/1233 та від 26.11.2022 №03-08/1238, виданих Управлінням Державної казначейської служби України у Хорошівському районі.

В обґрунтування позову вказано, що позивач зверталась до відповідача із заявою про перехід на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу". Листом від 07.12.2022 позивачу відмовлено у переході на пенсію за положеннями Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю підстав. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, а тому просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 23.03.2023 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залучення до участі у справі, як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач вказує на те, що підстави для переведення позивача на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" №889 відсутні, тому просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 згідно довідки МСЕК Серія 12 ААБ №587912 за результатами повторного огляду визнана особою другої групи інвалідності загального захворювання з 24.12.2021 до 01.01.2024.

Як свідчать матеріали справи, та не заперечується сторонами позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

29.11.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на пенсію державного службовця, передбачену Законом України "Про державну службу".

Зі змісту долучених документів встановлено, що позивачу за результатами розгляду такої заяви у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" відмовлено, про що листом від 07.12.2022 №0600-0219-8/103858 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1

Так, листом відповідач повідомив, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889), статтею 90 якого визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 утратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723), окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. За пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 державним службовцям за певних умов призначаються пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723.

Також відповідачем зазначено, що пенсії по інвалідності та в разі втрати годувальника, а також пенсії за віком особам, які не мають права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723, призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

Відповідно до п.2 розд.ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п.10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч.9 ст.37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч.1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IVособам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відповідно до ч.10 ст.37 Закону № 3723-XII якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

Частиною 12 статті 37 Закону № 3723-XII визначено, якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі.

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК Серія 12 ААВ №587912, виданою 12.01.2022.

Зі змісту трудової книжки встановлено, що ОСОБА_1 з 02.03.1994 по 15.03.1996, з 18.03.1996 по 14.11.2006 та з 15.11.2006 по 29.05.2009, з 07.08.2009 по 06.03.2012, з 07.03.2012 по 26.06.2013, з 27.06.2013 по 30.03.2015 та з 31.03.2015 по 31.03.2016 працювала на посадах державної служби.

Крім того, факт наявності 20-ти річного стажу служби у позивача підтверджується довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданою УДКСУ у Хорошівському районі 03-08/1233 від 26.11.2022

Таким чином, ОСОБА_1 , є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, а тому має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст.37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Суд не погоджується з доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві на позовну заяву, що вони не є належним відповідачем.

Як свідчать матеріали справи, позивач з заявою від 29.11.2022 звертався саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Доказів отримання позивачем рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову йому у призначенні пенсії до матеріалів справи не надано.

Листом від 07.12.2022 №0600-0209-8/103858 саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії із зазначенням причин такої відмови.

Відтак, обґрунтовані підстави стверджувати, що ОСОБА_1 обізнана щодо прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення про відмову у призначенні йому пенсії, у суду відсутні.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.12.2022 №0600-0219-8/103858 здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця.

Аналогічні висновки вкладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі № № 822/524/18, у якій колегія суддів дійшла висновку, що Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. Суд зауважив, що орган Пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

ЄСПЛ у п.52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити, здійснити нарахування та виплату, з урахуванням виплачених сум, з 07.12.2022 пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, в розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідках №03-08/1233 від 25.11.2022 та №03-08/1238 від 26.11.2022, виданих Управлінням Державної казначейської служби України у Хорошівському районі.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, відповідачем не доведено правомірність відмови у призначенні пенсії, а тому позов ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, ) від 07.12.2022 №0600-0219-8/103858 здійснити переведення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код: НОМЕР_1 ) з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум, з 07.12.2022 пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, в розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідках №03-08/1233 від 25.11.2022 та №03-08/1238 від 26.11.2022, виданих Управлінням Державної казначейської служби України у Хорошівському районі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва