Справа № 160/20818/22
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Жукової Є.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністратвиного суду від 30.12.2022 р., провадження у справі відкрито призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Витребувано у відповідача письмові пояснення щодо правових підстав винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Відповідач не виявив під час перевірок позивача наявності у магазинах позивача алкогольних напоїв, маркованих з відхиленням від вимог Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1251 від 27.12.2010 року, а всі висновки зроблені на підставі фіскальних чеків минулих періодів, тобто завантажених з РРО. Позивач зауважує, що факт невіповідності марки акцизного податку не можна встановлювати на підставі даних фіскальних чеків без огляду самої марки. Означене також підтверджується роз`ясненнями Державної податкової служби, розміщеними на їх офіційному веб-сайті. Крім цього позивач зазначає, що у випадку неможливості сканування марки акцизного податку касири позивача вводять номер марки самостійно та випадково допускають помилки, що підтверджується поясненнями касирів позивача. Таким чином відповідачем неповно встановлено порушення, що ставить під сумнів його висновки, зазначені в акті перевірки. На підставі зазначеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачем було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, в тексті якого зазначено наступне.
Внаслідок вибіркової перевірки інформації системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій встановлено відображення марки акцизного податку, що не відповідає видам марок акцизного податку, сума акцизного податку, визначених з урахуванням чинних на дату розливу алкогольної продукції ставок акцизного податку, міцності алкогольної продукції та місткості тари.
Відповідно до пункту 5 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкс гольних напої, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затверджено Постановою КМУ від 27.12.2010 №1251 (далі - Положення № 1251) на кожну марку наноситься, зокрема, позначення виду марки, що складається із слів та літер «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП».
Отже, зазначені алкогольні напої марковані з відхиленням від вимог Положення №1251, а тому згідно з п. 226.9 ст. 226 ПK України вважаються такими, що немарковані.
Отже, зазначені алкогольні напої марковані з відхиленням від вимог Положення №1251, а тому згідно з п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані.
Відповідно до пункту 5 Положення № 1251 на кожну марку наноситься, зокрема, позначення виду марки, що складається із слів та літер «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП».
Таким чином, вид марки «АВ ВП» використовується для позначення вітчизняного алкоголю (виноробна продукція), в той час як згідно з чеками №1522810 від 17.01.2022, № 970355 від 23.02.2022, №891335 від 28.05.2022 вказана акцизна марка наклеєна на лікеро-горілчану продукцію, що є порушенням вимог Положення № 1251.
Отже, зазначені алкогольні напої марковані з відхиленням від вимог Положення №1251, а тому згідно з п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані.
На підставі зазначеного, порушення встановлено правомірно та оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з урахуванням чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного вище, суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.
Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.
Види діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ»: Основний: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
У період з 20.07.2022 р. по 27.07.2022 р. посадовими особами контролюючого органу була проведена фактична перевірка наступних магазинів ТОВ «АТБ-МАРКЕТ»: Продукти-5 (м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського, 3), Продукти-20 (м. Дніпро, проспект Слобожанський, 113, прим. І, IV), Продукти-78 (м. Дніпро, бул. Зоряний, 3), Продукти-915 (м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 16 б) під час якої було виявлено продаж алкогольних напоїв, маркованих з відхиленням від вимог Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого Постановою КМ України від 27.12.2010 р. № 1251 (сума акцизного податку з одиниці маркованої продукції та вид марки не відповідають найменуванню товару).
Перевіркою встановлено порушення п. 226.7, п.226.9 ст.226 ПКУ, абз.3 ч.4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР, а саме: за результатами аналізу даних системи контролю за обігом алкогольних напоїв (Е-акциз) ІТС «Єдине вікно подання електронної звітності » в частині зіставлення виданими виробникам та імпортерам марок акцизного податку, встановлено реалізація алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка. Згідно фіскальних чеків РРО:
Відповідно до пункту 5 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкс гольних напої, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затверджено Постановою КМУ від 27.12.2010 №1251 (далі - Положення № 1251) на кожну марку наноситься, зокрема, позначення виду марки, що складається із слів та літер «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП».
За результатами перевірки складено відповідний акт №1279/04/36/07/09/РРО/30487219 від 28.07.2022, в якому відображені зазначенні порушення.
Направлення №2164 та №2166 були пред`явлені керуючому магазином «Продукти № 20» - ОСОБА_2 13.07.2022, а отже, з дотриманням вимог діючого законодавства.
Перевіркою встановлено порушення п. 226.7, п.226.9 ст.226 ПКУ, абз.3 ч.4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР, а саме:
- за результатами аналізу даних системи контролю за обігом алкогольних напоїв (Е- акциз) ІТС «Єдине вікно подання електронної звітності» в частині зіставлення виданими виробникам та імпортерам марок акцизного податку, встановлено реалізація алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка. Згідно фіскального чеку РРО:
Відповідно до пункту 5 Положення № 1251 на кожну марку наноситься, зокрема, позначення виду марки, що складається із слів та літер «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП».
За результатами перевірки складено відповідний акт перевірки №1301/04/36/07/08/РРО/30487219 від 29.07.2022.
Направлення №2303 та № 2304 від 14.07.2022 були пред`явлені районному керуючому магазином «Продукти № 78»- ОСОБА_3 14.07.2022, а отже, з дотриманням вимог діючого законодавства.
Перевіркою встановлено порушення п. 226.7, п.226.9 ст.226 ПКУ, абз.3 ч.4 ст. 11 Закону України № 481/95-ВР, а саме: за результатами аналізу даних системи контролю за обігом алкогольних напоїв (Е- акциз) ІТС «Єдине вікно подання електронної звітності» в частині зіставлення виданими виробникам та імпортерам марок акцизного податку, встановлено реалізація алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка. Згідно фіскальних чеків РРО:
Відповідно до пункту 5 Положення № 1251 на кожну марку наноситься, зокрема, позначення виду марки, що складається із слів та літер «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП».
Таким чином, вид марки «АВ ВП» використовується для позначення вітчизняного алкоголю (виноробна продукція), в той час як згідно з чеками №1522810 від 17.01.2022, № 970355 від 23.02.2022, №891335 від 28.05.2022 вказана акцизна марка наклеєна на лікеро-горілчану продукцію, що є порушенням вимог Положення № 1251.
Отже, зазначені алкогольні напої марковані з відхиленням від вимог Положення №1251, а тому згідно з п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані.
За результатами перевірки складено акт перевірки №1300/04/36/07/08/РРО/30487219 від 29.07.2022.
Направлення №2240 від 13.07.2022 та № 2415 від 20.07.2022 були пред`явлені керуючій магазином «Продукти № 915» - ОСОБА_4 20.07.2022, а отже, з дотриманням вимог діючого законодавс гва.
Перевіркою встановлено порушення п. 226.7, п.226.9 ст. 226 ПКУ, абз. 3 ч.4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР, а саме:
- за результатами аналізу даних системи контролю за обігом алкогольних напоїв (Е- акциз) ІТС «Єдине вікно подання електронної звітності» в частині зіставлення виданими виробникам та імпортерам марок акцизного податку, встановлено реалізація алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка. Згідно фіскальних чеків РРО: |
Відповідно до пункту 5 Положення № 1251 на кожну марку наноситься, зокрема, позначення виду марки, що складається із слів та літер «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП».
Таким чином, вид марки «АВ В Я» використовується для позначення вітчизняного алкоголю (виноробної продукції), в т( й час як згідно з чеком № 790720 від 09.02.2022 вказана акцизна марка наклеєна на товар «Горілка 0,25 л Хлібний Дар Пшенична Л», що є порушенням вимог Положення № 1251.
Отже, зазначені алкогольні напої марковані з відхиленням від вимог Положення №1251, а тому згідно з п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані.
За результатами перевірки складено акт перевірки №1280/04/36/07/08/РРО/30487219 від 27.07.2022 р.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до підпунктів 14.1.4, 14.1.107,14.1.109, 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що акцизний податок непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції) визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції), а також особливий податок на операції з відчуження цінних паперів та операцій з деривативами; підакцизні товари (продукція) товари за кодами згідно з УКТЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку; марка акцизного податку (далі МАП) спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
До акцизних товарів належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (пункт 215.1 статті 515 ПК України).
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, визначає Закон №481.
За змістом статті 1 Закону №481 алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукромістких матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об`ємних одиниць, які відносяться до товарних груп Гармонізованої системи опису та кодування товарів під кодами 22 04, 22 05, 22 06, 22 08.
Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 вищевказаного Закону, визначено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Приписами пункту 226.1 статті 226 ПК України передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Відповідно до пунктів 226.3, 226.5, 226.6, 226.7 статті 226 ПК України встановлено, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, місяць і рік випуску марки.
Відповідно до пунктів 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:
- алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;
- алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;
- алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.
Аналогічні вимоги закріплено і в пункті 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251 (далі - Положення №1251).
Відповідно до ч.1,ч.2 ст.17 Закону №481 встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Пунктом 113.3 ст.113 ПК України передбачено, що у разі вчинення платником податків двох або більше порушень іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо.
Пунктом 3 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790, визначено, що до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.
Отже, виходячи з аналізу наведених норм, можна зробити висновок, що хоча маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку і здійснюється виробниками цієї продукції, втім, порушенням норм Закону №481 щодо правил торгівлі такими напоями є саме виробництво, зберігання, транспортування, реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку; немаркованими ж вважаються алкогольні напої, марковані з відхиленням положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України або марковані марками акцизного податку, що не видавались безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.
Наведена позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 06.06.2019р. у справі №823/748/17, від 08.08.2019р. у справі №808/4653/14 та від 10.06.2020 р. у справі №808/4108/16, яка є обов`язковою для застосування адміністративними судами у порядку, встановленому ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, як встановлено судом зі змісту копій актів перевірок, які наведені вище, посадовими особами контролюючого органу під час проведення фактичних перевірок магазинів позивача, які розташовані у місті Дніпрі, у період з 20.07.2022 р. по 27.07.2022 р. були виявлені факти реалізації позивачем алкогольних напоїв з відхиленням від вимог Положення №1251 (фактично без марок акцизного податку, встановленого зразка), а саме:
Також, факти того, що у вищенаведених фіскальних чеках, у яких були відображені види МАП алкогольних напоїв та суми акцизного податку з одиниці маркованої продукції, які не відповідали найменуванню реалізованої лікеро-горілчаної продукції (невідповідність МАП у різних фіскальних чеках), підтверджені як позивачем у позові, так і доданими до позову письмовими поясненнями продавців-касирів, які пояснили, що зазначене порушення сталося внаслідок введення до РРО реквізитів МАП ручним методом.
Таким чином, наведене свідчить про те, що позивачем здійснено реалізацію вказаних вище алкогольних напоїв з відхиленням від вимог Положення №1251, тобто, без марок акцизного збору (вважається, що такий товар є немаркованим згідно п.226.9 ст.226 ПК України), що підтверджено копіями вищенаведених фіскальних чеків.
Зазначені встановлені вище судом обставини, які підтверджені копіями наведених вище документів та поясненнями продавців-касирів позивачем жодними доказами не спростовані.
Відтак, з огляду на приписи п.226.9 ст.226 ПК України та встановлені судом факти реалізації позивачем алкогольних напоїв з відхиленням від вимог Положення №1251, що підтверджено інформацією, наведеною у вказаних вище фіскальних чеках та не спростовано позивачем, реалізований позивачем товар (алкогольні напої) слід вважати немаркованим.
Відповідно, із наведеного, можна дійти висновку, що позивачем було вчинене порушення абз.3 ч.4 ст.11, п.226.9 ст.226 ПК України, п.20 Положення №1251, за яке передбачена відповідальність згідно до абз.20 ч.2 ст.17 Закону №481, тому застосування відповідачем до позивача штрафних (фінансових) санкцій за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями ґрунтується на нормах чинного законодавства та є правомірним.
Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ст.76 наведеного Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обов`язок на позивачів довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Однак, позивачем у ході розгляду судом даної справи не доведено належними та допустимими доказами протиправність вищенаведених оспорюваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням встановлених судом обставин, які позивачем не спростовані, та аналізу приписів чинного законодавства у наведеній сфері правовідносин.
При цьому, судом відхиляються як необґрунтовані, аргументи позивача з приводу того, що під час перевірок у магазинах позивача не було виявлено алкогольних напоїв, маркованих з відхиленням від вимог Положення №1251, а всі висновки зроблені відповідачем на підставі фіскальних чеків минулих періодів (тобто витягнутих з пам`яті РРО), оскільки зазначені обставини не спростовують факту продажу вищезазначених алкогольних напоїв позивачем з відхиленням від вимог Положення №1251 (фактично без марок акцизного податку, так як за п.226.9 ст.226 ПК України такий товар вважається немаркованим), що підтверджено інформацією, наведеною у згаданих вище фіскальних чеках.
Окрім того, судом враховується і те, що контролюючий орган та його посадові особи, у даному випадку, відповідач, наділений повноваженнями здійснювати перевірку даних та інформації, відображених у фіскальних чеках минулих періодів та витягнутих з РРО щодо дотримання правил продажу підакцизних товарів у межах проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, виходячи з вимог п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України та з урахуванням ст.15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст.16 Закону №481, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 29.12.2017р. №148 та Закону України «Про ціни і ціноутворення», а отже, перевірка посадовими особами відповідача даних фіскальних чеків минулих періодів витягнутих з РРО під час проведення фактичних перевірок відповідає повноваженням відповідача та приписам наведеного законодавства.
Також судом критично надається оцінка і доводам позивача з приводу того, що невідповідність реквізитів МАП алкогольних напоїв у фіскальних чеках пояснюється невірним введенням ручним методом МАП до РРО продавцями-касирами, оскільки зазначені пояснення продавців-касирів не спростовують, а, навпаки, підтверджують факти продажу алкогольних напоїв з відхиленням від вимог Положення №1251 (тобто, без марок акцизного податку встановленого зразка).
Судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення і твердження позивача про те, що висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, а інформація, відображена у фіскальних чеках ніким не перевірена, з огляду на те, що зазначене не відповідає дійсності, так як зміст фіскальних чеків було перевірено під час проведення фактичних перевірок позивача, що входить до повноважень посадових осіб контролюючого органу відповідача у відповідності до вимог ст.80 ПК України та саме зазначена у фіскальних чеках інформація щодо відображення у них МАП алкогольних напоїв свідчить про реалізацію таких алкогольних напоїв позивачем з відхиленням від вимог Положення №1251, тобто, без марок акцизного податку встановленого зразка, що позивачем не спростовано жодними доказами у спосіб та у порядку, встановленому ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Окрім того, не можуть бути прийняті в якості належних і допустимих доказів і долучений позивачем до позову відеозапис сканування МАП (на компакт-диску), оскільки цей відеозапис сканування МАП не спростовує встановлених вище фактів реалізації позивачем алкогольних напоїв з порушенням абз.3 ч.4 ст.11 Закону №481, п.226.9 ст.226 ПК України та п.20 Положення №1251 (без марок акцизного податку).
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіривши правомірність прийняття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, оспорюваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 вищевказаного Кодексу, суд приходить до висновку про те, що зазначені рішення прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, а тому у адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення даного позову.
Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.
За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даної позовної заяви, а тому у задоволенні даної позовної заяви позивачеві слід відмовити повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова