Справа № 640/1196/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1196/20
УХВАЛА

10 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Бужак Н.П., Кобаля М.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Вищого господарського суду України про визнати порушення державою Україна в особі Вищого господарського суду України права на отримання суддівської винагороди, стягнення майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2022 позов задоволено частково - стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 782 675,66 грн майнової шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Перший заступник керівника Київської міської прокуратури (далі - Апелянт, Перший заступник прокурора) подав в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України (далі - Відповідач-1, ДКС України) апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.03.2023 залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 53, 295, 296 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а клопотання про його поновлення визнано необґрунтованим, а також всупереч вимог ч. ч. 3, 4 ст. 53 КАС України та ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» не наведено обґрунтувань необхідності подання цієї апеляційної скарги

Апелянту було надано строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали, яку отримано останнім в електронному кабінеті 22.03.2023 о 20:22, тобто у розумінні ч. 6 ст. 251 КАС України 23.03.2023.

На виконання вимог ухвали від 22.03.2023 Першим заступником прокурора до суду подано заяву, в якій останній просив поновити строк на подання апеляційної скарги. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що Київською міською прокуратурою постійно здійснюється моніторинг судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень, однак у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 прийнятих Окружним адміністративним судом міста Києва судових рішень нараховується 68 440, що об`єктивно унеможливлювало виявити, зокрема, рішення суду від 12.09.2022 у справі №640/1196/20 у максимально короткі строки з огляду на те, що Апелянт не був учасником цієї справи. Крім того, наголошує, що після ознайомлення з рішенням суду Київською міською прокуратурою було направлено 10.01.2023 до Окружного адміністративного суду міста Києва запит про надання матеріалів справи на ознайомлення, однак через перебування справи в Шостому апеляційному адміністративному суді та у подальшому її повернення вже до Київського окружного адміністративного суду представник органу прокуратури зміг ознайомитися з її матеріалами лише 15.02.2023.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Розглянувши заявлене клопотання, судова колегія, приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, оскільки матеріалами заяви підтверджується вчинення Першим заступником прокурора протягом січня-лютого 2023 року активних дій, спрямованих на ознайомлення з матеріалами справи №640/1196/20, а також на підготовку і подання апеляційної скарги на судове рішення.

Крім іншого, на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Першим заступником прокурора до суду подано лист від 31.03.2023 №15/2-6820-23, в якому останній обґрунтовує необхідність подання апеляційної скарги у цій справі тим, що Державною казначейською службою України не було належним чином виконано вимоги ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 про залишення апеляційної скарги без руху, оскільки не подано заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Наголошує, що у подальшому Державною казначейською службою України не подано касаційну скаргу на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 про відмову у відкритті апеляційного провадження. Викладене, на переконання Першого заступника прокурора, свідчить про те, що неналежне виконання Державною казначейською службою України своїх обов`язків із захисту інтересів держави зумовило безпідставне стягнення коштів з Державного бюджету України у розмірі понад 1,7 млн грн.

Разом з тим, на переконання суду, відповідні доводи Першого заступника прокурора не свідчать про виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у відповідній частині з огляду на таке.

Так, як було підкреслено в ухвалі від 22.03.2023 про залишення апеляційної скарги без руху відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

За правилами ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що підставою для її подання Першим заступником прокурора визначено неналежне здійснення ДКС України захисту державних інтересів у спірних правовідносинах, які полягають у неналежному здійсненні заходів апеляційного оскарження рішення суду від 12.09.2022, зокрема, подання апеляційної скарги із пропуском строку та неусунуненням її недоліків, що призвело до відмови у відкритті апеляційного провадження, внаслідок чого державні інтереси залишилися незахищеними, а значна сума бюджетних коштів підлягає стягненню з Державного бюджету України в умовах воєнного стану. Аналогічні за своїм змістом мотиви необхідності подання апеляційної скарги Першим заступником прокурора викладені й у листі останнього від 31.03.2023 №15/2-6820-23.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що подання апеляційної скарги є правом, а не обов`язком учасника справи. Аналіз змісту ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі №640/1196/20 свідчить, що ДКС України вчиняло дії, спрямовані на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме - на виконання вимог ухвали від 28.11.2022 про залишення апеляційної скарги без руху надало документ про сплату судового збору. У свою чергу неподання ДКС України клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення на виконання вимог ухвали від 28.11.2022, на переконання суду апеляційної інстанції, не може беззаперечно свідчити про неналежне виконання Відповідачем-1 своїх процесуальних обов`язків. При цьому, зміст ухвали від 28.11.2022 свідчить, що таке клопотання ДКС України подавалося до Шостого апеляційного адміністративного суду разом з апеляційною скаргою.

У пункті 4 мотивувальної частини рішення від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України наголосив, що з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як убачається з матеріалів справи, порушення інтересів держави на стадії апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі прокурор обґрунтував тим, що прийняття Окружним адміністративним судом міста Києва рішення у цій справі, яким стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 782 675,66 майнової шкоди, завдає значної шкоди Державному бюджету України.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу оскарження суддею неправомірності дій Вищого господарського суду України при виплаті йому суддівської винагороди без урахування норм Конституції України. Викладене, на переконання судової колегії свідчить, що у межах цього спору судом здійснювалася перевірка правильності нарахування та обчислення ОСОБА_1 суддівської винагороди через призму, зокрема, рішення Конституційного Суду України № 11 -р/2018 від 04.12.2018. Тобто, указаний спір ініційований саме фізичною особою з метою захисту від порушень з боку органу державної влади, а не навпаки.

Натомість порушення економічних інтересів держави Перший заступник прокурора фактично вбачає не в діях ОСОБА_1 , а з боку суду першої інстанції, який своїм рішенням частково задовольнив позовні вимоги та стягнув з Державного бюджету України на користь Позивача майнову шкоду.

Наведене свідчить про фактичну незгоду прокурора з рішенням суду, що водночас не вказує на порушення або загрозу порушення інтересів держави у спірних правовідносинах, які би підлягали захисту компетентним органом, а в разі його відсутності чи нездійснення (здійснення неналежним чином) ним своїх функцій - прокурором.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що фактично підставою звернення до суду стала незгода Першого заступника прокурора з висновками суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, а не нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави.

Таким чином, звертаючись до суду з цією апеляційною скаргою, прокурор перекладає на себе компетенцію відповідних уповноважених органів за відсутності на це визначених законодавчих підстав.

Аналогічний за своїм змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №810/3161/18, від 22.09.2020 у справі №824/897/17-а та від 17.01.2023 у справі №280/6681/21.

За таких обставин, оскільки викладені у листі Першого заступника прокурора доводи щодо необхідності прийняття до провадження його апеляційної скарги зводяться до того, що останній має право виконувати процесуальну роль заміни відповідного органу, суд приходить до висновку, що вимоги ухвали від 22.03.2023 щодо обґрунтування необхідності подання апеляційної скарги прокурором на рішення суду першої інстанції Першим заступником прокурора виконані не були.

Згідно ч. 2 ст. 228 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 5 ст. 298 КАС України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 295, 298, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити Першому заступнику керівника Київської міської прокуратури строк на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Вищого господарського суду України про визнати порушення державою Україна в особі Вищого господарського суду України права на отримання суддівської винагороди, стягнення майнової шкоди - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль