Справа № 160/7291/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
11 квітня 2023 р.Справа №160/7291/23
10 квітня 2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Міністерства оброни України, Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач). в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 465-РС від 05 жовтня 2022 року Міністерства оборони України про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади в Військовій частині НОМЕР_4 і призначення ОСОБА_1 на посаду в Військовій частині НОМЕР_5 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ №266 від 29 листопада 2022 року Військової частини НОМЕР_2 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 на посаді, яку займав до переміщення Військової частини НОМЕР_2 з 29 листопада 2022 року.
Разом із адміністративним позовом позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Міністерству оборони України, Військовій частині НОМЕР_2 , іншим військовим частинам вчиняти дії по переміщенню позивача до інших військових частин, військових формувань до набрання рішенням суду законної сили по цій справі, за виключенням випадків виконання бойових наказів чи бойових розпоряджень від Військової частини НОМЕР_2 , яка обґрунтована наступним. 25 жовтня 2022 позивач, як військовослужбовець 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_2 отримав усні накази від командира НОМЕР_6 об НОМЕР_7 обр Сил ТрО майора ОСОБА_2 , начальника штабу 98 об ТрО ст. лейтенанта ОСОБА_3 , заступника командира НОМЕР_6 об ТрО полковника ОСОБА_4 та заступника начальника штабу НОМЕР_6 об ТрО майора ОСОБА_5 , за якими: військовослужбовці здали особисту зброю та засоби захисту (бронежилети і шоломи); у всіх військовослужбовців за наказом командування батальйону були вилучені військові квитки та передані, як повідомили, до стройової служби з невідомих підстав; військовослужбовці мали завантажитись 06.11.2022 з особистими речами в ешелон під безпосереднім керівництвом і супроводом ЗНІП ОСОБА_5 для вибуття до навчань і злагоджень на військовий навчальний полігон.
Вказані накази були виконані, будь-яких супровідних документів, передбачених чинними нормативно-правовими актами, приписів, посвідчень про відрядження, номеру ешелону, даних коменданта ешелону тощо військовослужбовцям не повідомлялось. Конкретні задачі та строки і умови їх виконання не ставились. Про дати повернення для подальшого несення служби і виконання бойових завдань не повідомлялось.
Станом на 05-06.11.2022 будь-які документи, накази, розпорядження чи інші керівні документи щодо вибуття, звільнення, увільнення, переведення, переміщення, призначення на посади тощо щодо будь-кого з військовослужбовців 1 ср 98 об ТрО в порядку, передбаченому Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 та іншими нормативно-правовими актами до військовослужбовців 1 ср 98 об ТрО не доводились в усному порядку або із ознайомленням під підпис, витяги не надавались, не ознайомлювались в будь-якому іншому порядку. Про існування подібних документів, їх дані та зміст достовірно не відомо.
На початку березня, при особистій явці до місця розташування КСП та штабу в/ч НОМЕР_2 , позивачу було повідомлено, що його виключено із списків в/ч НОМЕР_2 . На запит 29.03.2023 були надані копії витягів з наказу по стройовій частині в/ч НОМЕР_2 від 06.11.2022 № 243.
Позивач вважає накази військової частини НОМЕР_2 від 05.10.2022 року №465-РС та від 29.11.2022 року №266 такими, що винесені з порушенням нормативно-правових актів та його особистих прав та інтересів, а права - такими, що підлягають відновленню у певний спосіб.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Предметом заявленого спору є правомірність наказу № 465-РС від 05 жовтня 2022 року Міністерства оборони України та наказ №266 від 29 листопада 2022 року Військової частини НОМЕР_2 .
У якості заходів забезпечення позову позивач просить встановити заборону Міністерству оборони України, Військовій частині НОМЕР_2 , іншим військовим частинам вчиняти дії по переміщенню позивача до інших військових частин, військових формувань, за виключенням випадків виконання бойових наказів чи бойових розпоряджень від Військової частини НОМЕР_2 .
Згідно із пунктом 95 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.10.2022 року №465-РС позивача увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 .
Відповідно до п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.11.2022 року №266, вирішено молодшого сержанта ОСОБА_1 , вважати таким, що справи та посаду здав 29.11.2022 і вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_5 . Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено розпорядження з логістичного забезпечення регіонального управління сил ТрО « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №44/2/419 від 04.11.2022 року.
Суд зазначає, що частиною третьою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначені випадки, за яких не допускається забезпечення позову.
Так, Законом України від 08.07.2022 № 2359-ІХ, який набрав чинності 27.07.2022, частину третю статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 10 такого змісту: « 10) зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці».
Таким чином, з 27.07.2022 повноваження суду обмежені у застосуванні заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Суд зазначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Оскільки, наказах, що є предметом оскарження, зазначено про зарахування у розпорядження, а також про вибуття позивача для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_5 , а позивач у якості забезпечення позову просить заборонити вчиняти дії про його переміщенню до інших військових частин, військових формувань, фактично йдеться про зупинення реалізації вказаних наказів.
Крім того, пунктом 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Таким чином, позивач просить забезпечити позов шляхом унеможливлення прийняття наказів по особовому складу та по стройовій частині як відповідачем, так і Міністерством оборони України й невизначеним колом військових частин.
Однак, такі накази не є предметом заявленого спору.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У даному випадку, заборона вчинення дій, які випливають із наказів, що є предметом оскарження, фактично є зупиненням їх дії, які є актами індивідуальної дії та вичерпуються фактом виконання у визначену дату. Задоволення клопотання було б вирішенням справи по суті, оскільки унеможливило б подальше виконання таких наказів.
Зважаючи на те, що вирішення справи по суті без її розгляду суперечить завданням адміністративного судочинства, відсутні підстави для забезпечення позову.
Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.
З огляду на викладене відсутні підстави для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову у цій справі.
Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 160/7291/23 відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко