Справа № 580/743/23
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року справа № 580/743/23
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:
06 лютого 2023 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:

1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) щодо не направлення ОСОБА_1 р.н., РНОКПП: НОМЕР_4 , на проходження військово-лікарської комісії на підставі Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 69/2022 від 24 лютого 2022 року;

2) визнати протиправним та скасувати п. 6. та п. 6.75 Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 25.02.2022 року №7-ОС в частині: Солдата ОСОБА_1 , 1986 р.н. (ІПН НОМЕР_4 ) з 25.02.2022 призвати із запасу на військову службу відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію, зарахувати до списків другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 на всі види забезпечення. Призначити на посаду стрілець роти охорони та вважати таким, що з 25.02.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Встановити 4 тарифний розряд (2730 гривень на місяць), ШПК солдат.

Виплачувати щомісячну премію в розмірі 247% в межах максимального розміру посадового окладу визначеного в штаті, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислуги років;

3) визнати протиправним та скасувати п. 14 Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.06.2022 №96 в частині солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . З 10 червня 2022 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, направити до нового місця служби;

4) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) видати наказ по стройовій частині, яким виключити солдата, ОСОБА_1 р.н., РНОКПП: НОМЕР_4 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , не пізніше наступного дня після набрання рішенням законної сили;

5) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 , адресу: АДРЕСА_3 ) видати наказ по стройовій частині, яким виключити солдата, ОСОБА_1 , р.н., РНОКПП: НОМЕР_4 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , не пізніше наступного дня після набрання рішенням законної сили;

6) стягнути солідарно на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , понесені ним судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що протиправно призваний на військову службу під час загальної мобілізації, позивач зазначає, що має незадовільний стан здоров`я, проте перед призовом на військову службу позивач не проходив військово-лікарської комісії. Станом на час мобілізації мав ряд хронічних захворювань , які весь час прогресують. Зокрема зазначив, що позивач живе з постійним болем різної інтенсивності з локалізацією в області печінки та черевної порожнини.

Крім того, посилається на порушення Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 №2232-Х11, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.

Зазначає, оскільки було порушено порядок (процедура) призову на військову службу, то і усі подальші дії по проходженню військової служби, вчинені не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, встановлений Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 28.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

28.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 для його призову на військову службу, для захисту Батьківщини, скарг на здоров`я не заявляв.

Позивач проходив військову службу в роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_4 (за місцем свого проживання) до 10.06.2022 та увесь цей час (чотири місяці) на стан свого здоров`я не скаржився, заяв про направлення на лікування чи на ВЛК не заявляв.

Під час доведення позивачу про його направлення для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , він на здоров`я також не скаржився.

Військова частина НОМЕР_1 надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 призваний на військову службу 25.02.2022 року по мобілізації згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, що підтверджується витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) від 25.02.2022 року №7-ОС.

Відповідно до даного наказу ОСОБА_1 з 25.02.2022 зарахований до списків ІНФОРМАЦІЯ_1 на всі види забезпечення; призначений на посаду «стрілець» роти охорони та вважається таким, що з 25.02.2022 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) від 10.06.2022 №96, солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . З 10 червня 2022 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, направлено до нового місця служби.

Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненаправлення ОСОБА_1 на проходження військово-лікарської комісії після призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Згідно з Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно зі статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною другою статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до частин п`ятої та шостої статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно з вказаною статтею (в редакції, чинній на час призову позивача на військову службу у зв`язку з мобілізацією) громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військову службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації, можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер.

Громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність, виконують мобілізаційні завдання (замовлення) згідно з укладеними договорами (контрактами).

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Військовозобов`язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Частиною тринадцятою статті 2 Закону №2232-ХІІ визначено, що громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Також Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

За приписами статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (в редакції, чинній на час призову позивача на військову службу у зв`язку з мобілізацією) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває дитина з інвалідністю підгрупи А віком до 18 років;

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває дитина з інвалідністю, яка має будь-які види порушень функцій організму III-IV ступеня їх вираження та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II-III ступеня їх вираження відповідно до критеріїв встановлення інвалідності дітям, затверджених Кабінетом Міністрів України, або дитина з інвалідністю, яка має функціональні порушення в організмі та обмеження життєдіяльності, що відповідають критеріям для встановлення I чи II групи інвалідності для повнолітньої особи згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи, до досягнення нею 23 років;

усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів), підприємств, установ та організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Національної поліції України, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, Державної виконавчої служби України, Управління державної охорони України;

інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.

Призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також:

здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти;

наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають вчене звання та/або науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки;

жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час проведення антитерористичної операції з числа:

військовослужбовців або працівників утворених відповідно до законів України військових формувань, що захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули або пропали безвісти під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення;

осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії з утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Особи, зазначені в абзацах четвертому - восьмому частини другої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою.

У цій справі предметом спору є правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу без направлення його на проходження військово-лікарської комісії (надалі також - ВЛК).

Подальші позовні вимоги щодо скасування наказів відповідачів про проходження ОСОБА_1 військової служби та зобов`язання вчинити дії мають похідний характер та заявлені з урахуванням протиправності призову ОСОБА_1 без проходження ВЛК і представник позивача вважав це достатньою підставою для їх скасування.

Судом встановлено, що, позивач з"явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно та був мобілізований і зарахований до складу Збройних Сил України за власним бажанням та ініціативою.

Суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності у ІНФОРМАЦІЯ_1 доказів направлення ОСОБА_1 під час призову на військову службу по мобілізації у зв`язку з введенням відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану на території України для проходження військово-лікарської комісії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилався на порушення частини тринадцятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.

Частиною 13 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 №2232-Х11 передбачено, що громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.

Однак, вищезазначений Закон визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

З урахуванням прийняття Президентом України Указів "Про загальну мобілізацію" та "введення в Україні воєнного стану, правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі, регулюються положеннями Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ), яким врегульовано загальні засади проходження військової службу за призовом під час мобілізації - на особливий період.

Так, частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-ХІІ передбачено, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Таке визначення на особливий період відбулося з прийняттям Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022, згідно якої під час проведення загальної мобілізації ступінь придатності до військової служби громадян, які призначені (призначаються) на доукомплектування військових частин, Сил територіальної оборони Збройних Сил України, здійснюється в обсязі тілесного огляду шляхом опитування скарг та заяв. У разі зазначення скарг громадянин направляється до відповідного медичного спеціаліста для визначення ступеня придатності до військової служби.

В умовах реалій кінця лютого 2022 року застосуванню підлягала саме Директива, адже державі необхідно було в максимально короткі строки провести мобілізацію. У випадку проведення всім мобілізованим військовослужбовцям у лютому 2022 року ВЛК процес мобілізації значно б затягнувся, що призвело б до незворотніх наслідків.

Однак, у разі наявності скарг на стан здоров`я позивач мав право подати скаргу, та за її наявності підлягав направленню до відповідного медичного спеціаліста для визначення ступеня придатності до військової служби.

Проте позивач не надав доказів звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 про направлення для проходження медичного огляду, а відповідач-1 такі звернення заперечував.

Отже, за відсутності доказів скарг ОСОБА_1 на стан здоров`я при призові його на військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 були відсутні підстави для направлення його на проходження ВЛК.

Таким чином суд прийшов до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не була допущена протиправна бездіяльність щодо ненаправлення ОСОБА_1 на проходження ВЛК у лютому 2022 року, призов його був вчинений відповідно до чинних норм закону.

А отже відповідні позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Позовні вимоги №2-5 були сформульовані представником позивача як похідні від твердження (позовної вимоги) про неправомірність призову Сучка МВ. у лютому 2022 року через ненаправлення його на проходження ВЛК.

Зважаючи, що судом не встановлено порушення порядку призову позивача на військову службу за мобілізацією, а інші підстави незаконності вказаних наказів позивачем не зазначені, суд дійшов висновку, що підстави для скасування вказаних наказів відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Клопотання представника відповідача 1 та представника відповідача 2 про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду задоволенню не підлягає, оскільки суд при відкритті провадження надав оцінку строку звернення до суду з даним позовом за наслідком чого відкрив провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч.1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72, ч. 3 ст. 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат (судовий збір, витрати на правничу допомогу) відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО