Справа № 200/2664/22
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

31 березня 2023 року Справа №200/2664/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якому просив суд:

визнати протиправними дії щодо не зарахування до стажу роботи судді 2 роки 00 місяців 17 днів календарного періоду проходження строкової військової служби з 08.05.1980 по 25.05.1982,

скасувати рішення в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016, без врахування календарного періоду проходження строкової військової служби,

скасувати рішення № 32 від 16.08.2021 в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 50% від суддівської винагороди,

зобов`язати зарахувати до стажу роботи судді 2 роки 00 місяців 17 днів календарного періоду проходження строкової військової служби і здійснити перерахунок і виплату, з врахуванням виплачених сум, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі розрахунку Селидівського міського суду Донецької області стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 84% від суддівської винагороди, отримуваної при виході у відставку, за повних 22 років стажу судді, починаючи з 08.06.2016 та з розміру 54% від суддівської винагороди, отримуваної при виході у відставку, за повних 22 років стажу судді, починаючи з 16.08.2021.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку відповідача з 31.12.2014 як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Селидівського суду Донецької області. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 відповідачем, як правонаступником, проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за оновленою довідкою про суддівську винагороду ТУ Державної судової адміністрації у Донецькій області № 04-269 починаючи з 19.02.2020. Проте відповідач з власної ініціативи зменшив відсотковий розмір грошового утримання судді до 50% зарахував до стажу роботи на посаді судді всього 20 років без урахування до стажу роботи судді 2 роки 00 місяців 17 днів календарного періоду проходження строкової військової служби. Позивач вважає вказані дії протиправними, такими що порушують конституційні права судді у відставці, які є невід`ємною частиною суддівської незалежності на підставі чого просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 21 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

При розгляді справи судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (правонаступник Селидівського об`єднаного управлінні Пенсійного фонду України Донецької області) та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 02.10.1978 позивач проходив військову службу з 08.05.1980 по 25.05.1982, обраний суддею 01.03.1994, звільнений у відставку - 29.12.2014.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі № 200/2390/21-а задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано Селидівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум, у розмірі та порядку, визначеному статтями 135, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області 27.02.2020 року № 04-269, починаючи з 19.02.2020 року.

Згідно з протоколом про перерахунок на виконання рішення суду відповідачем прийнято рішення № 32 від 16.08.2021, відповідно до якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 48871,50 грн із розрахунку 50 % від грошового забезпечення.

На звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в листі №15811-15/Н-15/8-0500/21 21.10.2021 повідомило про відмову провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням періоду проходження строкової військової служби.

Ухвалою суду від 14 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про скасування рішення щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016 без зарахування до стажу роботи судді періоду проходження військової служби, зобов`язання зарахувати до стажу роботи судді 2 роки 00 місяців 17 днів календарного періоду проходження строкової військової служби та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 84% від суддівської винагороди, починаючи з 08.06.2016 - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в зазначеній частині позовних вимог та доказів поважності причин його пропуску.

Вказана ухвала суду позивачем не виконана.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії.

За приписами статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частиною 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини Осман проти Сполученого королівства від 28 жовтня 1998 року та пункті 54 рішення Круз проти Польщі від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; CASE OF KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Слід зазначити, що інститут строку давності, необхідно використовувати з урахуванням конкретних обставин справи, так щоб він не перешкоджав наявним у позивача засобами захисту своїх прав. Обмеження права на звернення до суду повинно бути пропорційно меті правової визначеності, у іншому випадку це буде порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини в частині права на справедливий судовий розгляд (рішення Європейського суду з прав людини в по справі Олександр Волков проти України (заява № 21722/11).

Зазначене дає підстави дійти висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Зокрема, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У складі заявленого в цій справі позову містяться, в тому числі, вимоги про скасування рішення в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016, зобов`язання зарахувати до стажу роботи судді 2 роки 00 місяців 17 днів календарного періоду проходження строкової військової служби і здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 84% від суддівської винагороди, починаючи з 08.06.2016.

Згідно зі статтею 87 Закону № 1788-ХІІ, нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 46 Закону № 1058-ІV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до статті 55 цього Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, норми спеціального законодавства у сфері соціального захисту, які виключають застосування обмеження строком, стосуються саме нарахованих сум пенсій за минулий час, які не виплачені з вини пенсійного органу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема, стаття 46 Закону № 1058-ІV (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №240/12017/19 (постанова від 31.03.2021).

У вказаному рішенні Суд дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого процесуальним законом у спорах цієї категорії, а саме:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

Вирішуючи питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.

При цьому, поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 наголошено й на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Верховний Суд у справі № 240/12017/19 вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. За висновком Суду, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, у спірних правовідносинах встановлений шестимісячний строк звернення до суду з позовом.

Суд зазначає, що пропущений строк звернення до суду з позовом може бути поновлений за наявністю поважних причин, проте позивач у цій справі не зазначив об`єктивно непереборних обставин, які б не залежали від його волевиявлення або пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що позбавили позивача можливості звернутися до адміністративного суду з даним позовом у встановлений процесуальним законодавством строк.

Позивач звернувся із даним позовом 14 лютого 2022 року, тобто в зазначеній частині вимог з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом.

У справі, що розглядається, позивач у позовній заяві зазначив, що 21 жовтня 2021 року він був повідомлений відповідачем про відмову у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням періоду військової служби. Позивач вказує, що після цієї відповіді перевірив нарахування та дізнався про незарахування періоду військової служби до стажу судді, починаючи з дати призначення довічного грошового утримання судді у відставці

Проте, звертаючись до суду 01 березня 2021 року в межах тих самих правовідносин у справі № 200/2390/21-а, позивач у своїй позовній заяві зазначав, що перебуває на обліку в УПФУ та отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80 % від суддівської винагороди. Тобто, вирішуючи в судовому порядку спір щодо нарахування утримання судді у відставці, позивач мав можливість достовірно дізнатися про зарахований пенсійним органом стаж судді. Позивачем не наведено та в матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення позивачем будь-яких дій з метою отримання інформації щодо обрахунку розміру його утримання.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.01.2020 року у справі № 420/3001/19, від 25.02.2020 року у справі № 360/1870/19, 27.01.2021 року у справі № 160/4284/19.

Позивачем не наведено поважних причин, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку, в тому числі на виконання ухвали суду від 14 лютого 2023 року про залишення частини позовних вимог без руху. Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску суду не надані.

Наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

За вказаних обставин частина позовних вимог про скасування рішення щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016 без зарахування до стажу роботи судді періоду проходження військової служби, зобов`язання зарахувати до стажу роботи судді 2 роки 00 місяців 17 днів календарного періоду проходження строкової військової служби та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 84% від суддівської винагороди, починаючи з 08.06.2016 підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 123, 240, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині вимог про скасування рішення щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016 без зарахування до стажу роботи судді періоду проходження військової служби, зобов`язання зарахувати до стажу роботи судді 2 роки 00 місяців 17 днів календарного періоду проходження строкової військової служби та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 84% від суддівської винагороди, починаючи з 08.06.2016 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст ухвали виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.А. Чекменьов