Справа № 400/5549/22
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/5549/22

Головуючий І інстанції: Величко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення суду - 19.01.2023р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.12.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Миколаївський області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївський області щодо відмови у встановленні та виплаті з 01.05.2022р. щомісячної доплати у розмірі - 2000 грн. до його призначеної пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївський області установити та виплатити з 01.05.2022р. щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. до його призначеної пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. № 713, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.05.2021р. має право на отримання доплати до його пенсії у розмірі - 2000 грн. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713, проте ГУ ПФУ в Миколаївський області, при здійсненні перерахунку його пенсії на виконання судового рішення від 19.01.2022р. у справі №400/8268/21, протиправно та безпідставно скасувало виплату йому такої доплати.

Відповідач, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду 1-ї інстанції, позивач 06.02.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.01.2023р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити йому позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

16.03.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївський області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

14.07.2021р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» №713 (набрала чинності 16.07.2021р.), якою вирішено установити з 01.07.2021р. особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 цього Закону станом на 01.03.2018р., щомісячну доплату в розмірі - 2000 грн., що враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону.

З 01.07.2021р. до пенсії позивача установлено щомісячну доплату в сумі 2000 грн.

23.07.2021р. Департаментом персоналу МВС України було видано позивачу довідку №22/6-3894 про розмір його грошового забезпечення.

Оскільки ГУ ПФУ в Миколаївський області відмовлено позивачу у перерахунку його пенсії за оновленою довідкою, останній звернувся з відповідним позовом до суду.

19.01.2022р. Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням у справі №400/8268/21 зобов`язав ГУ ПФУ в Миколаївський області з 01.12.2019р. провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 23.07.2021р. №22/6-3894 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням вже виплачених сум.

Позивачем отримано підвищену після перерахунку пенсію у розмірі - 12734,07 грн. Однак, в розмір його пенсії не було включено щомісячну доплату в сумі - 2000 грн.

19.08.2022р. позивач звернувся із письмовою заявою до ГУ ПФУ в Миколаївський області з проханням провести перерахунок та виплату йому пенсії із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713, починаючи з 01.07.2021р. та з урахуванням вже виплачених сум.

16.09.2022р. ГУ ПФУ в Миколаївський області надано відповідь, у якому позивачу повідомлено про те, що його пенсія перерахована та виплачується відповідно до норм чинного пенсійного законодавства. Оскільки до перерахунку розмір пенсії позивача складав - 4639,33 грн., а після її перерахунку - 12734,07 грн., підстави для виплати щомісячної доплати згідно з вказаною вище Постановою - відсутні.

Вважаючи вказані дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в результаті проведеного на підставі рішення суду перерахунку пенсії позивача, її розмір зріс більш ніж на 2000 грн., а тому, з огляду на мету прийняття постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713, якою є урівноваження пенсії пенсіонерів, які не мали законодавчого права на перерахунок пенсії через відсутність збільшення її розмірів до 01.07.2021р. шляхом здійснення доплати в розмірі - 2000 грн., підстави для задоволення позовних вимог, у даному випадку, відсутні.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, не може погодитися із наведеними висновками суду першої інстанції та вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми Основного Закону України дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом, та дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів або ж моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах законодавства і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, однак непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання відповідних дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до положень ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ. Даним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення ч.3 ст.43 та ст.63 Закону №2262-XII.

Як передбачено ч.3 ст.63 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього ж Закону, здійснюється із урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Усі призначені за Законом №2262-ХІІ пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ).

11.11.2015р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (набрала чинності 02.12.2015р.), якою затверджено схеми окладів за спеціальним званням поліцейських, схеми посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання та схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10.

При цьому, п.7 Постанови №988 доручено МВС України за погодженням з Міністерством соціальної політики та Міністерством фінансів затвердити у двотижневий строк порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Відповідний порядок було затверджено наказом МВС України «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» від 06.04.2016р. №260 у відповідності до ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII, Постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС України із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та який набрав чинності 27.05.2016р.

Тобто, у встановлений Постановою №988 двотижневий строк уповноваженими особами МВС України не було затверджено порядку і умов грошового забезпечення поліцейських.

Таким чином, у січня 2016р. поліцейські фактично не отримували доплат, додаткових видів грошового забезпечення через неприйняття уповноваженими особами МВС України відповідного нормативно-правового акта.

У подальшому, відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ Уряд ухвалив Постанову №103 (набрала чинності 24.02.2018р.), абз.1 п.3 якої було встановлено, перерахувати з 01.01.2016р. пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016р. відповідно до Постанови №988. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016р.

Зміст наведеної норми п.3 Постанови №103 свідчить, що нормотворець пов`язав перерахунок пенсій відповідній категорії осіб, які отримують пенсію за Законом №2262-ХІІ з 01.01.2016р. із складовими грошового забезпечення поліцейського, у тому числі щомісячними додатковими видами грошового забезпечення (надбавками, доплатами, підвищеннями), які фактично виплачувались поліцейським у січні 2016р., адже пов`язав їх із сплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування саме за січень 2016р.

Проте, наведені обставини не можуть ставитись у залежність з правом на належаний розмір пенсійного забезпечення з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначених у ст.43 Закону №2262-ХІІ.

При цьому, п.2 вказаного вище Наказу №260 визначено, що він застосовується з дня набрання чинності Законом №580-VIII, тобто з 07.11.2015р.

Так, п.3 розділу І Порядку №260 вказано, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Зокрема, розділом ІІ Порядку №260 установлено такі додаткові види грошового забезпечення: надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (п.4); надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі (п.5); надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (п.6); надбавка за службу в умовах режимних обмежень (п.7); надбавка за почесне звання «заслужений» (п.8); доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності (п.9); доплата за учене звання (п.10); доплата за службу в нічний час (п.11).

У свою чергу рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.05.2019р. у справі №826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019р., визнано протиправним та скасовано п.3 Постанови №103.

Колегія суддів зазначає, що у справі, яка розглядається, суд попередньої інстанції встановив, що перерахунок пенсії позивача зумовлений набранням законної сили судовим рішенням у справі №400/8268/21, яким, серед іншого, зобов`язано відповідача з 01.12.2019р. провести перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 23.07.2021р. №22/6-3894 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що законодавець делегував Уряду повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Так, «умовами» варто розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.

Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення «розміру» перерахунку пенсій. При цьому, орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений Законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені у ст.43 Закону №2262-XII.

Однак, до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, натомість приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого (а не його складові) може змінюватись Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що ч.3 ст.1-1 Закону №2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону і Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

Вказане свідчить про суперечність положень п.3 Постанови №103 нормам Закону №2262-ХІІ, про що також зазначено й у висновках судів, що розглядали справу №826/12704/18, наслідком чого було ухвалення рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.05.2019р. (залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019р.) про визнання протиправним та скасування п.3 Постанови №103.

У контексті зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до ст.7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень, у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Так, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019р. у справі №913/204/18 та від 10.03.2020р. у справі №160/1088/19).

Таким чином, з огляду на визначені в ч.3 ст.7 КАС України правила, суди у період чинності п.3 Постанови №103 у правовідносинах щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, повинні застосовувати Закон №2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасована ця норма постанови Уряду судом), хоч ця норма й не була скасована на момент перерахунку пенсій відповідній категорії осіб у 2018р. на підставі Постанови №988.

З урахуванням наведеного, оскільки зміна грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача з 01.07.2021р., як колишнього працівника міліції на підставі Постанови №988, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначеного у ст.43 Закону №2262-ХІІ та в повному розмірі.

У свою чергу, з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» №713, п.1 якої установив з 01.07.2021р. особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018р. відповідно до Закону №2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону станом на 01.03.2018р., щомісячну доплату в сумі 2000 грн, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону.

При цьому, особам, яким було призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018р., розмір якої обчислено відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абз.1 цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абз.1,2 цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018р., щомісячна доплата, встановлена абз.1 та 2 цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 грн. Якщо ж сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 грн, щомісячна доплата, передбачена абз.1 цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена вказаним пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021р.

Як вірно було зазначено судом 1-ї інстанції, відповідно до пояснювальної записки до проекту Постанови №713, метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018р., які мають місце після перерахунку пенсії.

Прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021р. в осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсію призначено відповідно до Закону №2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017р.р. і підвищення розмірів пенсій з 2016р. для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 01.07.2021р. зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає біля 2000 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018р., їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70%. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема, складають близько 2000-2700 грн.

Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021р. колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону №2262-ХІІ до 01.03.2018р. було установлено щомісячну доплату в сумі - 2000 грн., виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абз.1 та 2 цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018р.

Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної Постанови №713 свідчить про те, що перерахунок пенсій, проведення якого згідно з абз.3 п.1 Постанови №713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону №2262-ХІІ має бути обумовленим підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення Постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість, перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01.03.2018р., не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

У зв`язку із чим колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що проведений на виконання судового рішення у справі №400/8268/21 пенсії позивачу відбувся не з метою відновлення її порушеного права, а фактично внаслідок зміни правового врегулювання спірних правовідносин після набрання законної сили рішенням суду у справі №826/12704/18 у 2019р., внаслідок чого змінились складові грошового забезпечення.

Таким чином, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФУ в Миколаївський області на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018р., не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття вказаної Постанови №713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018р.

При цьому, з наведеного вбачається, що позивач має право на доплату до пенсії у розмірі 2000 грн, яка нараховується у відповідності до Постанови №713, починаючи з 01.07.2021р.

Таким чином, доводи апеляційної скарги у повній мірі знайшли своє підтвердження.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано відповідачем при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, в обсязі встановлених обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 ст.139 Кодексу передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні з даним позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено - 992,40 грн. судового збору, а при поданні апеляційної скарги - 1488,60 грн.

Таким чином, на підставі ч.ч.1,6 ст.139 КАС України, з ГУ ПФУ в Миколаївський області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі - 2481 грн.

Керуючись ст.ст.139,308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року - скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті щомісячної доплати в розмірі - 2000 грн. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 року №713.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з включенням щомісячної доплати в розмірі - 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 року №713, починаючи з 01.07.2021 року та із урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області (, вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у загальному розмірі - 2481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 05.04.2023р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко