Справа № 689/513/23
Суддя: Шинкоренко С. В.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№689/513/23
Провадження №2-а/672/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в залі суду м. Городка адміністративну справу №689/513/23 за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Чернівецькій області, інспектора 1 батальйону 3 роти управління патрульної поліції у Чернівецькій області Горячого Віталія Михайловича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.02.2023 р. звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області із адміністративним позовом до управління патрульної поліції у Чернівецькій області та інспектора Горячого В.М., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕАС №6525713).

Позивач у поданій позовній заяві вказав, що 10.02.2023 року о 12.26 год. він керував транспортним засобом Mazda CX-5 д/н НОМЕР_1 на 304 км автодороги Н-03 в с. Атаки, де його зупинив інспектор сержант поліції Горячий В.М. УПП в Чернівецькій області та притягнув до відповідальності за керування транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки не будучи пристебнутим ременем безпеки.

У зв`язку із цим, до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Позивач із притягненням до адміністративної відповідальності не погодився та зазначив, що будь-яких порушень ПДР України він не вчиняв і докази про зворотнє відсутні.

В судове засідання позивач не з`явився, однак подав письмову заяві про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представниця відповідача управління патрульної поліції у Чернівецькій області та відповідач інспектор 1 батальйону 3 роти управління патрульної поліції у Чернівецькій області Горячий В.М. в судове засідання не з`явилися, однак представниця першого відповідача подала на адресу суду відзив, у якому просить у задоволенні позову відмовити, зазначає, що інспектором поліції при притягнені позивача до адміністартивної відповідальності було дотримано всіх вимог діючого законодавства.

Враховуючи неявку відповідачів (їх представників) в судове засідання, яка має місце за відсутності поважних причин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи.

Суд, оголосивши заяву позивача, відзив представниці відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що 10.02.2023 р. поліцейським інспектором УПП в Чернівецькій області Горячим В.М. було складено постанову серії ЕАС №6525713 у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Згідно даної постанови на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за те, що останній 10.02.2023 року о 12.26 керував транспортним засобом Mazda CX-5 д/н НОМЕР_1 о на 304 км автодороги Н-03 в с. Атаки, транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки не будучи пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.п.2.3 (в) ПДР України.

При оцінці правомірності дій інспектора поліції, суд враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України: В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ч.2,3 ст.79 КАС України визначено, що: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів не надходило.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до п.п.2.3 (в) ПДР України: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки) користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.

Ст.40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч.3 ст.282 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В даному випадку оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить інформації про технічний засіб, на який здійснювалась фіксація правопорушення.

Отже, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Аналогічну позицію висловив ВС у постанові від 24.01.2019 у справі № 428/2769/17.

В даному випадку відповідачем не надано жодних доказів (відео чи фото фіксації), які б враховувались інспектором поліції при ухваленні постанови. Однак, навіть якщо припустити факт існування таких доказів, то вони є недопустимими (аргументація чого вказана вище).

Також суд враховує таке.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Посилання, при цьому, представниці відповідача на те, що інспектором поліції з чітким дотриманням норм діючого законодавства було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, належно встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення на увагу не заслуговують, оскільки ОСОБА_1 якраз оспорює правомірність дій інспектора по притягненню його до адміністративної відповідальності, зокрема, посилаючись на відсутність будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення у інспектора поліції на момент ухвалення постанови.

Отже, в даному випадку суд встановив, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем положень ПДР України, що відповідно свідчить про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності.

До аналогічного висновку прийшов і Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 15.03.2019 (справа №686/11314/17).

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України: Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на це суд вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

Крім того, суд приходить до висновку що пред`явлення позову ОСОБА_1 , крім органу поліції, також до інспектора 1 батальйону 3 роти управління патрульної поліції у Чернівецькій області Горячого В.М. є безпідставним зважаючи на таке.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

За приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення даної категорії покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.1 ст.1 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 ЗУ "Про Національну поліцію" систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 ЗУ "Про Національну поліцію").

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.2 ст.44-3 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019р. у справі за №724/716/16-а.

Ч.3 ст.286 КАС України визначено, що: За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи із вищевказаного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 .

В порядку ч.1 ст.139 КАС України стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає сплачений ним судовий збір. Суд враховує, що позовні вимоги задовільняються лише відносно одного з відповідачів, однак оскільки вони задовольняються у повному обсязі, то вважає за можливе стягнути саме повну суму сплаченого позивачем судового збору на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 244-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Чернівецькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову від 10.02.2023 р. серії ЕАС №6525713 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП ОСОБА_1 і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. в зв`язку із відсутністю складу даного правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління патрульної поліції у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти управління патрульної поліції у Чернівецькій області Горячого Віталія Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: управління патрульної поліції у Чернівецькій області, 58000 вул. Заводська 22 м. Чернівці.

Відповідач: інспектор 1 батальйону 3 роти управління патрульної поліції у Чернівецькій області Горячий Віталій Михайлович, 58000, вул. Заводська, буд.22, м. Чернівці.

Суддя: