Справа № 120/10241/22
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 квітня 2023 р. Справа № 120/10241/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не виплати позивачу нарахованих сум пенсії за період з 25.04.2019 по 30.06.2019 ;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь позивача 6678,57 грн компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує про протиправну бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та не виплати пенсії з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії; невиплати нарахованої пенсії за період з 25.04.2019 по 30.06.2019 у сумі 6678,57 грн. на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/3511/19-а.

Ухвалою суду від 12.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.12.2022 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому останній заперечив щодо задоволення заявлених вимог та вказав, що кошти, які позивач просить стягнути не виплачені, тобто немає підстав для компенсації.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі за №120/3511/19-а, яке набуло законної сили 21.01.2020, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії за період з 25.04.2019 по 30.06.2019 сума нарахованої доплати складає 16753,53 грн.

Пенсія виплачується в розмірі 15919,18 грн.

Одночасно зауважив, що судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до Закону України від 05.06.2012 №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон №4901) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державні підприємства, установи, організації.

Враховуючи вищезазначене, нараховані кошти в сумі 16753,53 грн. та 44601,11 грн. Головним управлінням включені до Реєстру судових рішень та виплату буде здійснено в порядку черговості.

Крім того, представник відповідача, посилаючись на норми ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050, Порядку виплати компенсації визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», зауважив, що з урахуванням статті 2 Закону №2050 виплата компенсації можлива, в разі нарахування пенсії та не проведення її виплати, в місяці за який вона нарахована. пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом, необмежена в часі.

Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов`язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.

З огляду на вищезазначене, Головним управлінням було проведено перерахунок та виплату пенсії відповідно до зобов`язань покладених рішенням суду, а тому правові підстави для нарахування та виплати компенсації відсутні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі №120/3511/19-а, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ та Рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2019 року №1-р (11)/19 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) з 25.04.2019 року по 30.06.2019 року з врахуванням проведених виплат.

У зв`язку з цим, 01.04.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації стосовно виконання судових рішень.

Листом від 08.04.2021 пенсійний орган повідомив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі за №120/3511/19-а, яке набуло законної сили 21.01.2020, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії за період з 25.04.2019 по 30.06.2019 сума нарахованої доплати складає 16753,53 грн. Крім того, відповідач зазначив, що нараховані кошти включені до Реєстру судових рішень та виплата буде здійснена в порядку черговості.

Позивач, вважаючи протиправною відмову ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, звернувся до суду з цією позовною заявою.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті даної спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-ІІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону № 2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

В матеріалах справи відсутні докази виплати позивачу доплати до перерахованої пенсії за спірний період, тобто дату фактичної виплати перерахованої пенсії на виконання судового рішення від 11.06.2021 у справі №120/4339/21-а, а тому суд зазначає про відсутність виплати основної суми доходу в розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за наявності якої можлива виплата суми компенсації.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.04.2021 по справа № 120/4555/18-а, у постанові від 04.03.2021 по справі № 520/34/17.

Так, суд зазначає, що звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як встановлено судом, виплата призначена позивачу за рішенням суду позивачу не була здійснена.

Враховуючи, що у цій справі судом встановлено, що належні позивачу на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі за №120/3511/19-а кошти у сумі 16753,53 грн. є невиплаченими, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення перерахунку та не виплати пенсії за період з 25.04.2019 по 30.06.2019 з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини доходу у розмірі 6678,57 грн у зв`язку із порушенням строків його виплати на підставі Закону №2050-III задоволенню не підлягають як передчасні.

Разом з тим, право позивача на отримання компенсації за несвоєчасну виплату пенсії може буде порушеним після виплати заборгованості за відповідний період, та лише за умови не виплати компенсації у тому ж місяці.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому, в задоволені позову слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю у порядку ст. 382 КАС України. То суд зазначає, що оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно відсутні підстави для встановлення судового контролю.

З урахуванням положень статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна