Справа № 600/3155/22-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про передачу адміністративної справи

з одного адміністративного суду до іншого

06 квітня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/3155/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продтранс" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Продтранс" (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ВМ №00004360 від 22.12.2021 року про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації. Правила розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів надають можливість на підставі предмета спору та суб`єктного складу сторін встановити адміністративний суд за першою інстанцією, який розглядатиме справу. Це кореспондується з принципами "res judicata", юридичної визначеності з огляду на практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Мушта проти України"; §§ 47, 52 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних та цивільних, господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин.

Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Стаття 20 КАС України визначає розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу, що правовідносини у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є публічно-правовими та за суб`єктним складом підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Однак, п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України законодавцем встановлено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, за предметною підсудністю, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, належить до підсудності місцевого загального суду.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є оскарження товариством з обмеженою відповідальністю постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії ВМ №00004360 від 22.12.2021 р. у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, відповідальність за яку передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП

Таким чином, судом встановлено, що оскарження постанови про адміністративне правопорушення передбачає перевірку дій суб`єктів владних повноважень, які передували прийняттю вказаного рішення та вчинених дій, в тому числі правомірності застосованих заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

На підставі аналізу вказаних норм права, встановивши зміст спірних правовідносин та предмет спору, суд дійшов висновку, що дана справа та заявлені позовні вимоги повинні розглядатись належним судом - місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Частиною 2 ст. 6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суд звертає увагу, що згідно з положеннями ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

З вказаного слідує, що предметна підсудність має імперативний характер, порушення правил якої відповідно до ст. 318 КАС України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Отже, суд дійшов висновку, що вирішення справи за даним позовом окружним адміністративним судом призведе до порушення правил підсудності та порушить права позивача на розгляд його позову належним (встановленим законом) судом.

Згідно з п.3 ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до положень ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Передачу справ з одного суду до іншого суду визначають норми ст. 29 КАС України. Однак, суд звертає увагу, що вказаними нормами законодавець не врегулював питання передачі справ за правилами предметної підсудності. Відтак, виходячи із приписів ч. 6 ст. 7 КАС України щодо застосування судом закону за аналогією, правила щодо передачі адміністративного позову з одного суду до іншого суду в даному випадку мають визначатись з урахуванням норм, які визначають передачу справ за територіальною підсудністю.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративна справа №600/3155/22-а підлягає передачі до місцевого загального суду як адміністративного, а саме до Садгірського районного суду м.Чернівці, відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 6, 19, 20, 29, 30, 171, 248, 318 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративну справу №600/3155/22-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продтранс" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - передати на розгляд до Садгірського районного суду м. Чернівці.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя І.В. Маренич