Справа № 240/16449/20
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

м. Київ

справа №240/16449/20

адміністративне провадження № К/9901/21093/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року (суддя Горовенко А.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року (колегія суддів: Сушко О.О., Мацький Є.М., Залімський І. Г.) у справі № 240/16449/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо безпідставного зменшення відсоткового співвідношення уже призначеної пенсії до складових заробітку, які враховуються для перерахунку пенсії, з 90% до 60% при перерахунку та виплаті щомісячного пенсійного забезпечення з 01.04.2019;

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити з 01.04.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, у розмірі 90% суми місячної заробітної плати за відповідною посадою, яка визначена у довідці Офісу Генерального прокурора України від 16.07.2020 №21-1437-зп, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з серпня 2002 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90% від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 Офісом Генерального прокурора 16.07.2020 видано довідку №21-1437 зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що врахована для перерахунку пенсій. Однак, відповідачем після здійснення такого перерахунку безпідставно зменшено відсоткове співвідношення розміру пенсії до суми заробітної плати, що враховується для виплати пенсії, а саме з 90% до 60%.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.12.2020, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовими рішеннями відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга обґрунтувана тим, що суди попередніх інстанцій щодо спірних правовідносин неправильно застосували положення статті 86 Закону № 1697-VII, статті 50-1 Закону № 1789-XII, статті 2, абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668-VI), у зв`язку із чим дійшли помилкових висновків щодо наявності підстав для перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

Вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20, в якій зазначено, що з 13.12.2019 особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ або №1697-VII мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам (зокрема на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657), такі пенсії перераховуються з 13.12.2019, у цих правовідносинах вимоги щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та вимоги щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру, задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє).

Ухвалою Верховного Суду від 11.08.2021 відкрито касаційне провадження.

Від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення, просить судові рішення залишити без змін.

Також від позивача надійшла заява про закриття касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 339 КАС України. Вказує, що підставою для відкриття касаційного провадження стало застосування норми права без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 14 вересня 2020 року у зразковій справі №560/2120/20.

Проте вважає, що предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини у справі №240/16449/20 та справі №560/2120/20 не є подібними.

Тобто у справі, яка розглядається, на відміну від справи №560/2120/20, відсутній спір стосовно перерахунку пенсії за вислугу років, обчисленої відповідно до Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку зі зміною грошового забезпечення, яке враховується для перерахунку пенсії для обрахунку пенсії. Спір у справі №240/16449/20 стосується застосування відсотку заробітної плати. В той же час, у справі №560/2120/20, на судове рішення у якій посилається особа, яка подала касаційну скаргу, Верховний Суд не сформулював висновку щодо визначення відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону № 1789-XII.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 06.08.2002 отримує пенсію за вислугу років відповідно Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90% від суми заробітної плати.

Позивач 23.07.2020 звернувся до ГУПФУ в Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії з 01.04.2020 у розмірі 90% суми місячної заробітної плати за відповідною посадою, яка визначена у довідці Офісу Генерального прокурора №21-1437зп від 16.07.2020, без обмеження її максимального розміру.

До заяви додано довідку, видану Офісом Генерального прокурора від 16.07.2020 за вих.№21-1437зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7р(11)/2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020, згідно з якою станом на 26.03.2020 грошове забезпечення, яке враховується для перерахунку пенсії складає 66948,70 грн.

Відповідач листом від 01.09.2020 повідомив позивачу, що з 01.04.2020 проведено перерахунок пенсії за вислугу років, обчисленої відповідно до Закону України "Про прокуратуру", для розрахунку пенсії застосував 60, а не 90 відсотків від суми місячної заробітної плати. Розмір пенсійної виплати після перерахунку становить 40169,22 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що до розміру призначеної позивачу до 01.01.2016 пенсії не можуть застосовуватись обмеження в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати та обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом № 1697-VII. При перерахунку пенсії позивача має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.

Спірними у цій справі є питання щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону № 1789-XII.

На час призначення ОСОБА_1 пенсії особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Так, статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції, чинній до 1 жовтня 2011 року, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.

З набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду щодо застосування статті 50-1 Закону №1789-ХІІ та статті 86 Закону №1697-VII у аналогічних правовідносинах, висловленою у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 та Верховного Суду від 30 грудня 2021 року у справі №500/101/21 та від 12 січня 2022 року у справі №140/16989/20.

Таким чином, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно заявленого клопотання позивача про закриття касаційного провадження колегія суддів не знаходить підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження від 11.08.2021 Верховний Суд зазначив, що скаржник в касаційній скарзі вважає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що спірні правовідносини у справі, що розглядається, відрізняються від справи № 560/2120/20, оскільки стосуються визначення відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону № 1789-XII.

Однак Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 сформував висновок щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №1789-ХІІ, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, відтак суд вважає занеобхідне вийти за межі доводів касаційної скарги на підставі ч. 3 ст. 341 КАС України.

ВІдтак в задоволенні клопотання позивача про закриття касаційного провадження слід відмовити.

Таким чином, суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права при ухваленні судових рішень в частині задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами першою, третьою статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі в частині задоволених позовних вимог - скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що рішення суду ухвалюється на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження відмовити.

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук