Справа № 480/9211/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 р. Справа № 480/9211/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.02.2022, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 16.02.22 по справі № 480/9211/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною перевірки, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Сумській області ), у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Сумській області від 14.09.2020 року №1015;

- визнати протиправною документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року до 18.02.2019 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 27.12.2013 року до 18.02.2019 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , яка проведена на підставі наказу ГУ ДФС у Сумській області від 14.09.2020 року №1015;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомленя-рішення: №0004149/0709/386 від 28.12.2020, №0004125/0709/385 від 28.12.2020, №0004148/0709/388 від 28.12.2020, №0004124/0709/392 від 28.12.2020, №0004120/0709/387 від 28.12.2020, №0004127/0709/394 від 28.12.2020, №0004140/0709/395 від 28.12.2020, №0004146/0709/390 від 28.12.2020, №0004123/0709/393 від 28.12.2020, №0004147/0709/389 від 28.12.2020.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідачем з 06.05.2019 року проводилась документальна позапланова перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27.12.2013 року до 18.02.2019 року. За результатами перевірки було складено акт від 02.11.2020 року № 753/18-28-07-09-15//97, на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Позивач вважає наказ ГУ ДФС у Сумській області від 14.09.2020 року № 1015 та висновки, викладені в акті перевірки, незаконними та необгрунтованими, а прийняті на його основі податкові повідомлення-рішення протиправними. При цьому зазначає, що він припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець 16.02.2019 року та знятий з обліку у податковому органі 12.02.2019 року. Відповідачем порушено порядок проведення документальних позапланових перевірок, оскільки доказів направлення позивачу наказу ГУ ДФС у Сумській області від 14.09.2020 року № 1015 та повідомлення від 18.09.2020 року № 84 неможливо встановити, а також неможливо встановити які саме документи надсилались відповідачем листом від 18.12.2019 року, оскільки лист направлено без «опису вкладення», а тому порушено положення ст. 42 Податкового кодексу України. Також відповідачем протиправно проведено перевірку, оскільки підстав для її призначення відповідно до вимог п. 78.1 ст. 78 та абз. 3 п. 82.2 ст. 82 ПК України не було.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити постанову, якою рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 року скасувати і ухвалити нове рішення про повне задоволення його позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідно до абзацу 3 пункту 82.2 статті 82 ПК України документальна позапланова перевірка проводиться з підстав, визначених у підпункті 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, проте відносно нього вказані підстави відсутні, а тому відповідач порушив приписи норм ПК України в частині проведення документальної позапланової перевірки діяльності позивача, оскільки оскаржуваний наказ про призначення перевірки, сама перевірка та акт, складений на її підставі, не відповідають вимогам ПК України. До того ж, відповідно до розділу XI «Порядку обліку платників податків і зборів» Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588 рішення про проведення чи не проведення документальної позапланової перевірки, у разі припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, приймається податковим органом протягом 10 (десяти) робочих днів, з дня отримання відомостей про припинення ним підприємницької діяльності. Державна реєстрація припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відбулася 16.02.2019 року, 18.02.2019 року його було знято з обліку в Головному управлінні ДФС у Сумській області, управлінні у м. Сумах (м. Суми). Рішення про проведення документальної позапланової перевірки було прийнято лише 14.09.2020 року, тобто через півтора року, на що не звернув увагу суд першої інстанції при розгляді справи. Вказує, що незаконна перевірка не створює правових наслідків, а тому прийняті в подальшому рішення також є неправомірними.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 26.12.2013 року позивач був зареєстрований, як фізична особа-підприємець.

16.02.2019 року за власним рішенням позивачем було припинено підприємницьку діяльність, відомості про що було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

14.09.2020 року ГУ ДФС у Сумській області у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.75.1 ст. 75, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України прийнято наказ №1015 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (а.с.180).

Позивачу направлено повідомлення №84 від 18.09.2020 року про те, що з 20.10.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 буде проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства; правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року до 16.02.2019 року (а.с.185).

Вказане повідомлення повернуто податковому органу з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 158).

За результатами перевірки податковим органом складено акт документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 від 02.11.2020 №753/18-28-07-09-15//97 (а.с.16-31).

На підставі акту перевірки від 02.11.2020 №753/18-28-07-09-15//97 відповідачем встановлені наступні порушення:

-п.п. 177.5.1 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України внаслідок порушення своєчасності сплати узгоджених сум податку на доходи фізичних осіб;

- п. 164.1 ст.164, п. 177.1 ст.177 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, донараховано податку на доходи фізичних осіб в сумі 65867,27 грн, в тому числі за 2017 рік - 63369,46 грн, за 2018 рік - 2497,81 грн;

- п.п. 16 1 п.10 р. XX Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, внаслідок чого донараховано військового збору в сумі 5488,94 грн, в тому числі за 2017 рік - 5280,79 грн; за 2018 рік - 208,15 грн;

- п.7 ч.11 ст. 25 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ „Про збір та облік єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування, із змінами на доповненнями п. 4 ч. 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2426-VI від 08.07.2010 року із змінами та доповненнями та п.1 розділу III Наказу №435 від 14.04.2015р. «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в зв`язку з не поданням платником звіту за 2014 рік ( на загальній системі) та несвоєчасне подання квітень 2015, вересень 2016 роки за найманих працівників;

- п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.7, ч.3 ст.7, п.4 ч.1 ст.1, п.5 ст.8 п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, внаслідок чого донараховано єдиного внеску в сумі 75136,83 грн, в тому числі за 2017 рік - 75136,83 грн;

- п.8 ст. 9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в наслідок несвоєчасної сплати сум єдиного внеску з доходу від підприємницької діяльності що призвело до нарахування штрафних санкцій та пені;

- п.181.1 ст.181, п.183.1, п. 183.2, п. 183.10 ст.183, пп. «а» п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, пп.200.1, пп.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податку на додану вартість на загальну суму у сумі 103597 грн, у тому числі лютий 2018 в сумі 26792 грн, березень 2018 в сумі 16372 грн, квітень 2018 в сумі 15369 грн, травень 2018 в сумі 19067 грн, червень 2018 в сумі 15819 грн, липень 2018 в сумі 10178 грн;

- п.п. 213.1.9 п.213.1 ст.213, п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст.215. п. 216.9 ст.216, п.п. 222.1.1 п.222.1 ст.222 Податкового Кодексу, встановлено заниження акцизного податку та було донараховано до сплати в бюджет акцизного податку за січень, лютий, червень 2017 року на 3222 грн;

- п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ у зв`язку з ненаданням для перевірки в повному обсязі первинних документів, за що передбачена штрафна санкція.

За результатами перевірки 28.12.2020 року було прийнято:

- податкові повідомлення-рішення:

№0004149/0709/386, яким у зв`язку з порушенням строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, зобов`язано сплатити штраф у сумі 1322,4 грн (а.с. 36);

№0004148/0709/388, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 82334,09 грн (а.с. 37);

№0004124/0709/392, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 6861,18 грн (а.с. 38);

№0004120/0709/387 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок на суму 4027,5 грн (а.с. 39);

№0004147/0709/389, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість на суму 129496,25 грн (а.с. 44)

- рішення:

№0004125/0709/385 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 988,84 грн (а.с. 35);

№0004127/0709/394 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхуваня» у сумі 170 грн (а.с. 40);

№0004140/0709/395 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхуваня» у сумі 340 грн (а.с. 41);

№0004146/0709/390 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 22541,05 грн (а.с. 42);

№0004123/0709/393, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1020 грн (а.с. 43).

Не погодившись з рішенням про проведення перевірки та прийнятими за наслідками її проведення рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгунтованості.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1, п. 19-1.2 ст. 19 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Також, згідно з п. 19-1.1.34 п. 19-1.1ст.19 Податкового кодексу України органи державної податкової служби забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених Кодексом.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених Кодексом.

Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 ПК України.

Відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно з вимогами п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.21 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

При цьому, порядок та особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені у статті 79 ПК України.

Згідно з пунктами 79.1 та 79.2 вказаної статті документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З аналізу вищенаведеного слідує, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вище вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків.

Крім того, оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.

Таким чином, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до наказу № 1015 від 14.09.2020 року фактичною підставою для проведення позапланової виїзної перевірки позивача стало припинення ним підприємницької діяльності (а.с. 178).

Згідно з Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 9 грудня 2011 року № 1588 (далі - Порядок № 1588) підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки. Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (підпункт 1 пункту 11.18).

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання (підпункт 4 пункту 11.18).

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності (підпункт 6 пункту 11.18).

Отже, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа-платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності і така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та подати декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.

Таким чином, вказані норми не обмежують право відповідача призначати документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця після проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, а тому посилання позивача на порушення строків прийняття рішення про проведення документальної позапланової перевірки колегія суддів вважає необгрунтованими.

Також колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що його не було повідомлено про дату початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, з таких підстав.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, надісланого на адресу ОСОБА_1 , копія якого міститься в матеріалах справи, вказане відправлення повернуто відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 158).

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 42.4 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Тобто, платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.

Таке правозастосування відповідає практиці Верховного Суду (постанови від 12 серпня 2020 року у справі №160/2116/19, від 6 серпня 2019 року у справі №520/8681/18, від 21.10.2020 у справі № 200/14942/18-а тощо).

При цьому добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року по справі №825/1109/16.

Крім того, документальна невиїзна перевірка проводиться в приміщенні контролюючого органу без обов`язкової присутності платника податку, за умови ознайомлення його з наказом про перевірку, інформацією про дату початку та місце проведення перевірки, у встановлений законом спосіб.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті наказу №1015 від 14.09.2020 про проведення перевірки та при проведенні самої перевірки, діяв на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством, а тому вимоги позивача про визнання протиправним та скасування вказаного наказу та визнання протиправною перевірку є необгунтованими та не підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апелянта щодо вимог про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень та на те, що незаконна перевірка не створює правових наслідків, а акт індивідуальної дії, складений на її підставі, не має юридичної значимості, колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі позивач підставами для оскарження податкових повідомлень-рішень зазначає те, що наказ про проведення перевірки прийнято протиправно, оскільки відповідач в даному випадку не набув права призначити згідно з п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, абз. 3 п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України документальну позапланову невиїзну перевірку, а проведена на підставі цього наказу перевірка та складений за її результатами акт є незаконними.

Інших обґрунтувань протиправності вказаних податкових повідомлень-рішень, як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, позивачем не наведено, жодних належних доказів ним не надано.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведена, а позивачем не спростована правомірність прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

Оскільки судовим розглядом підтверджено, що відповідач при прийнятті наказу №1015 від 14.09.2020 року про проведення перевірки діяв на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством, а доводи апелянта щодо визнання протиправною документальної позапланової невиїзної перевірки, а також визнання незаконними прийнятих на підставі її проведення податкових повідомлень-рішень не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 по справі № 480/9211/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц