Справа № 522/16517/22
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 квітня 2023 року

м. Київ

справа №522/16517/22

адміністративне провадження № К/990/11755/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шевцової Н.В.,

суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023 року у справі №522/16517/22 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 , громадянина Республіки Вірменія, про примусове видворення за межі території України,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, у якій просило суд примусово видворити з України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 .

До позовної заяви Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області було додано клопотання про поновлення строку звернення до суду, у якому позивач вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду є ухилення ОСОБА_1 від виїзду з України в добровільному порядку та невиконання рішення про примусове видворення від 22 квітня 2022 року №179. У період з квітня по грудень 2022 року позивач неодноразово здійснював заходи щодо розшуку іноземця та після виявлення ОСОБА_1 05 грудня 2022 року, орган міграційної служби без зволікань звернувся до суду з даним позовом.

12 грудня 2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси підстави пропуску строку звернення до суду, вказані Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області, визнано неповажними.

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 , громадянина Республіки Вірменія, про примусове видворення за межі території України залишено без руху.

15 грудня 2022 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області до Приморського районного суду м. Одеси подано заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом.

27 грудня 2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023 року, адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повернуто позивачу, оскільки підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнано неповажними.

На зазначені ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 03 квітня 2023 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмова у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, законодавцем визначено, що особа може скористатись правом на касаційне оскарження судових рішень виключно у визначених цим Кодексом випадках.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи судове рішення про повернення позовної заяви скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у зв`язку з тим, що зазначена справа містить новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджуванні питання права, які потребують відповіді касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначене посилання скаржника з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження скаржник не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з рішеннями судів попередніх інстанцій з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Таким чином, аналіз ухваленого у цій справі судового рішення і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись частиною третьою статті 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023 року у справі № 522/16517/22 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 , громадянина Республіки Вірменія, про примусове видворення за межі території України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді Н.А. Данилевич

В.Е. Мацедонська