Справа № 460/2559/23
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2023 року м. Рівне №460/2559/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДержавної міграційної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з до суду з позовом до Державної міграційної служби України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати протиправним та скасування Рішення Державної міграційної служби України № 17441 від 20.12.2022 про відмову у визнанні особою без громадянства та зобов`язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.12.2011 № про визнання особою без громадянства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач втратив громадянство республіки Узбекистан на підставі Указу Президента Республіки Узбекистан ПФ-4659 від 13.10.2014 та не має статусу особи без громадянства. 21.12.2021 звернувся до Рівненського центрального відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (далі - УДМС у Рівненській області) із заявою про визнання особою без громадянства №, в якій зазначив що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Карши Шахар, Кашкадарїнської області, Республіка Узбекистан, за національністю татарин (кримський). Прибув до України самостійно 07.08.2008 року на постійне проживання за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту втрати громадянства республіки Узбекистан іншого громадянства не набував, оскільки за вироком Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим 09.01.2014 року засуджений до позбавлення волі на 11 років та перебував в установах виконання покарань. 20.12.2022 Державною міграційною службою України прийнято рішення № 17441 про відмову у визнанні особою без громадянства на підставі абзацу 4 ч.3 ст. 6-1 Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09. 2011 № 3773-VI, вказане рішення позивач отримав 27.12.2022. Позивач вважає, вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суд увід 06.02.2023 позовна заява залишена без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 14.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву від 28.02.2023, представник відповідача позов не визнає повністю та вважає, що пред`явлені позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позивач при зверненні із заявою про визнання особою без громадянства № не надав інформацію про осіб, які можуть підтвердити надані ним відомості, а також у зв`язку з тим, що позивач не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, не визнає територію Автономної Республіки Крим тимчасово окупованою територією України, чим підтримує збройну агресію російської федерації проти України, що суперечить цілям і принципам Організації Об`єднаних Націй, беручи до уваги те що перебування на території України позивача може призвести до дестабілізації криміногенної обстановки в Україні та порушень громадського порядку, та у зв`язку із наявністю інформації, що підпадає під критерії положень абзацу 4 ч.3 ст.6 -1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09. 2011 № 3773-VI Державною міграційною службою України прийнято рішення від 20.12.2022 № 17441 про відмову у визнанні особою без громадянства. З наведених підстав відповідач просив відмовити у позові повністю.

Позивач у встановлений судом строк, 10.03.2023 подав відповідь на відзив, в якій вказав на безпідставність та необґрунтованість наведених відповідачем доводів.

Відповідач 22.03.2023 подав заперечення на відповідь на відзив, у яких висновки позивача, висловлені у відповіді на відзив заперечив та підтвердив свою правову позицію зазначену у відзиві на адміністративний позов.

Ухвалою суду від 07.04.2023 в задоволенні клопотання представника Державної міграційної служби України про залишення позовної заяви без розгляду, відмовлено повністю.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті позову, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

21.12.2021 із заявою про визнання особою без громадянства № до Рівненського центрального відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (далі - УДМС у Рівненській області) звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зазначив, що народився в Республіці Узбекистан.

Позивач у заяві зазначив, що прибув до Автономної Республіки Крим у 2008 році за паспортом громадянина Республіки Узбекистан НОМЕР_1 , виданим 08.05.2004, терміном дії до 02.06.2010.

Батько опозивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином Республіки Узбекистан, місце проживання позивачу невідоме.

3i слів позивача, його мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в 2017 році прибула з Республіки Узбекистан в АР Крим та отримала громадянство російської федерації, місце проживання: АДРЕСА_2 .

09.01.2014 Сакським міськрайонним судом АР Крим громадянина Узбекистану ОСОБА_1 засуджено за ч. 3 ст. 153 (Сексуальне насильство щодо неповнолітньої особи), ст. 129 (Погроза вбивством), 70 ч. 1 КК України до 11 років позбавлення волі.

Позивач документований паспортом громадянина Узбекистану серії НОМЕР_2 від 08.05.2004 строком дії до 02.06.2010.

Відповідно до листа Державної установи «Городоцький виправний центр (№ 131)» від 21.12.2021 № 5/6165 позивач відбуває покарання в установах виконання покарань з 07.10.2013, в тому числі в Державній установі «Городоцький виправний центр (№ 131)» з 09.12.2020 по теперішній час.

3 метою перевірки належності/неналежності позивача до громадянства Республіки Узбекистан УДМС у Рівненській області було надіслано відповідний запит до Посольства Республіки Узбекистан в Україні від 12.01.2022 № 5601.5-109/56.2-22. До запиту долучено надану позивачем копію листа від 25.09.2019 № 026/1-1335, надісланого Посольством Республіки Узбекистан в Україні на запит виконуючого обов`язки начальника ДУ «Полицька виправна колонія № 76» ДДУ з ПBП у Рівненській області від 09.09.2019 № 20/08/2230 про те, що позивач втратив громадянство Республіки Узбекистан, відповідно до Указу Президента Республіки Узбекистан ПФ-4659 від 13.10.2014.

Листом Посольства Республіки Узбекистан в Україні від 19.01.2022 № 026/86 повідомлено, що вищезазначена довідка про втрату позивачем громадянства Республіки Узбекистан дійсно видавалась, але його належність/неналежність до громадянства Республіки Узбекистан не підтверджено.

Відповідно до вимог статті 21 (Втрата громадянства Республіки Узбекистан) Закону Республіки Узбекистан «Про громадянство Республіки Узбекистан» (у редакції, яка діяла на момент видачі зазначеного вище Указу Президента Республіки Узбекистан) передбачено, що громадянство Республіки Узбекистан втрачається:

внаслідок вступу особи на військову службу, на служби до органів безпеки, до поліції, органи юстиції або до інших органів державної влади i управління в іноземній державі;

якщо особа, що постійно проживає за кордоном, не встала на консульський облік без поважних причин протягом п`яти років;

якщо громадянство Республіки Узбекистан набуто у результаті надання завідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Громадянство Республіки Узбекистан втрачається з дня видання Указу Президента Республіки Узбекистан.

На даний момент в Республіці Узбекистан діє нова редакція Закону Республіки Узбекистан «Про громадянство Республіки Узбекистан» від 2020 року. Зазначеним Законом передбачена процедура поновлення у громадянстві Узбекистану. Однак, після 2020 року установа виконання покарань, де знаходиться позивач, запит до Посольства Республіки Узбекистан в Україні щодо можливості поновлення заявника у його колишньому громадянстві не надсилала.

Ураховуючи викладене, Державною міграційною службою України направлено запит до Посольства Республіки Узбекистан від 09.11.2022 № 8.1-11173/1-22. Станом на день розгляду справи відповідь не надійшла.

Позивач інформацію про ociб, які можуть підтвердити надані ним відомості не надав. Зокрема, у заяві про визнання особою без громадянства від 21.12.2021, під власний підпис на питання заяви «Moп близькі родичі, що проживають в Україні» нікого не зазначив. Також, при наданні у ході співбесіди, ініційованої листом Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС від 14.07.2022 № 8.1-1084/8.1.1-22, пояснення від 08.08.2022 (копія листа УДМС від 27.07.2022 №5624-330/5624.1-22 наявна в матеріалах справи), позивач на питання «Чи маєте родичів, знайомих в Україні, які можуть підтвердити Вашу особу» заявив, що в Україні тільки відбував покарання, родичів i знайомих не має.

В останньому абзаці автобіографії від 21.12.2021, долученої до матеріалів справи, завіреної власним підписом, позивач вказав, що «в Україну з АР Крим потрапив шляхом етапування з ДУ «Сімферопольський слідчий ізолятор», до ДУ «Копичинська виправна колонія (№ 112)» де відбував покарання.

Такі дії позивача стали підставою для висновку вцідповідача, що ОСОБА_1 не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, закріплені статтями 1, 2, 132- 133 Конституції України, не визнає територію Автономної Республіки Крим тимчасово окупованою територією України, чим підтримує збройну агресію російської федерації проти України, що суперечить резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Про територіальну цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги те, що перебування на території України позивача може призвести до дестабілізації криміногенної обстановки в Україні та порушень громадського порядку, не визнання позивачем територіальної цілісності та суверенітету України та спираючись на Цілі та принципи Організації Об`єднаних Націй визначені у Статуті Організації Об`єднаних Націй (преамбула, статті 1, 2 Статуту), та у зв`язку із наявністю інформації, що підпадає під критерії положень абзацу четвертого частини третьої статті 6-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09. 2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773) Державною міграційною службою України прийнято рішення від 20.12.2022 № 7441 про відмову у визнанні особою без громадянства ОСОБА_1 .

Важаючи дії відповідача протиправними, а рішення таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону № 3773 особа без громадянства - особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Частинами 22, 23 статті 4 Закону № 3773 визначено, що особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Положеннями статті 6-1 Закону №3773 передбачено, що заява про визнання особою без громадянства подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, повнолітньою дієздатною особою.

Разом із заявою подається документ, що посвідчує особу, або документ, що надає право на в`їзд або виїзд з держави, виданий іноземною державою (за наявності), документ, що засвідчує факт неперебування у громадянстві іншої держави (за наявності), або інший документ, що підтверджує інформацію, викладену в заяві. У разі відсутності в особи, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, вищезазначених документів за її письмовою згодою проводиться опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, має право на співбесіду з уповноваженими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, зобов`язана співпрацювати з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, з`являтися на співбесіди, надавати докази для визнання її особою без громадянства.

Особі, яка подає заяву про визнання особою без громадянства та не володіє українською мовою, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, безоплатно забезпечує перекладача з мови, якою володіє така особа, а також письмовий переклад її документів.

Особа під час подання заяви про визнання особою без громадянства надає свої біометричні дані для їх фіксації.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, протягом шести місяців з дня подання заяви про визнання особою без громадянства на підставі всієї наявної інформації і документів приймає рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства. Строк розгляду такої заяви може бути подовжений уповноваженою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, до 12 місяців.

Під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, країн або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з країни, громадянство якої мають члени її сім`ї.

Протягом строку розгляду заяви про визнання особою без громадянства особа вважається такою, яка тимчасово перебуває на території України на законних підставах. Для підтвердження цього особі видається довідка встановленого зразка про звернення за визнанням особою без громадянства.

Якщо під час процедури визнання особою без громадянства з`ясуються обставини, що можуть свідчити про належність особи до громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України", розгляд заяви про визнання особою без громадянства зупиняється до завершення перевірки належності до громадянства України. Залежно від результатів такої перевірки розгляд заяви про визнання особою без громадянства поновлюється або припиняється.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, приймає рішення про відмову у визнанні особою без громадянства у разі, якщо:

- особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, є громадянином України або іншої держави за умови, що її громадянство було визнано компетентним органом цієї держави та заявник був документований відповідно до законодавства цієї держави;

- особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, свідомо подала недійсні (крім документів, що стали недійсними у зв`язку із закінченням строку їх дії), підроблені документи або повідомила про себе неправдиві відомості щодо обставин, які впливають на визначення її статусу;

- особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, вчинила злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людства, як це визначено міжнародними актами, розробленими з метою недопущення таких злочинів, або скоїла тяжкий злочин неполітичного характеру поза межами країни проживання до того, як вона була допущена у цю країну, або є винною у вчиненні діянь, що суперечать цілям і принципам Організації Об`єднаних Націй.

Після прийняття рішення про відмову у визнанні особою без громадянства протягом трьох робочих днів центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, направляє особі, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, або її законному представнику повідомлення про це із зазначенням підстави відмови відповідно до цього Закону та роз`ясненням порядку оскарження такого рішення.

У разі якщо особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, скористалася правом на оскарження, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, подовжує строк дії її довідки про звернення за визнанням особою без громадянства на час до остаточного розгляду її заяви.

У разі якщо особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, не скористалася правом на оскарження, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вилучає у неї довідку про звернення за визнанням особою без громадянства, повертає їй оригінали документів, поданих разом із заявою про визнання особою без громадянства (за наявності), та вирішує питання про добровільне або примусове повернення чи примусове видворення.

Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства, зразки заяви про визнання особою без громадянства, довідки про звернення за визнанням особою без громадянства встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 року № 317 затверджено Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства (далі - Порядок №317).

Пунктом 2 даного Порядку визначено, що право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Відповідно до пункту 20 Порядку №317, разом із заявою про визнання особою без громадянства особа подає документ, що посвідчує особу, або документ, що надає право на в`їзд або виїзд з держави, виданий іноземною державою (за наявності), документ, що засвідчує факт неперебування у громадянстві іншої держави, строк дії якого закінчився (за наявності), або інший документ, що підтверджує інформацію, викладену в заяві (документи, що підтверджують факт народження особи, перебування її у шлюбі, наявність дітей, навчання в освітньому закладі України або іншої держави, паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, документи про роботу, отримання на території України медичної допомоги, про місце проживання, про право власності на житло або інші об`єкти нерухомості в Україні, довідки, видані органами місцевого самоврядування або державними органами, довідки з посольств іноземних держав або місць попереднього постійного та довгострокового проживання особи, а також з держав, громадянство яких мають члени її сім`ї, тощо).

У разі коли документи подаються законним представником особи, разом з ними подається документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника.

У разі відсутності у особи, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, зазначених документів та/або документів з фотокарткою (для особи, яка досягла 18-річного віку) за її письмовою згодою проводиться опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві, та/або впізнати особу за фотокарткою.

Перелік таких осіб надається особою, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, або встановлюється працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС за результатами розгляду поданих особою документів із урахуванням її місця проживання, навчання, родинних та соціальних зв`язків тощо.

Опитування осіб повинно бути проведене територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС не пізніше ніж протягом 14 робочих днів з дати подання заяви про визнання особою без громадянства.

Персональні дані особи, що опитується, підтверджуються документами, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, або паспортним документом іноземця або особи без громадянства. Опитаними можуть бути тільки ті іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України.

Результати опитування особи щодо підтвердження фактів, викладених в заяві про визнання особою без громадянства, письмово фіксуються працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС у вигляді пояснення, засвідчуються підписом особи, що була опитана, та працівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС та зберігаються у справі про визнання особою без громадянства. Під час опитування працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС можуть задаватися особі уточнюючі питання, які мають істотне значення для вирішення питання щодо визнання особою без громадянства.

За результатами свідчень кожної особи, яка брала участь у впізнанні особи за фотокарткою, складається окремий акт впізнання особи за формою згідно з додатком 2, який враховується під час ідентифікації та/або встановлення особи.

Згідно з пунктом 25 Порядку №317 у ході перевірки поданих документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС формує матеріали справи у паперовій формі, перевіряє справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у межах своїх повноважень з`ясовує питання щодо наявності чи відсутності підстав для прийняття рішення про визнання особою без громадянства.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого було подано заяву про визнання особою без громадянства, здійснює ідентифікацію особи на підставі даних, отриманих з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру та відомчої інформаційної системи ДМС.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого було подано заяву про визнання особою без громадянства, не пізніше ніж протягом тижня з дати подання такої заяви проводить перевірку заявника за даними обліку територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, у тому числі щодо належності до громадянства України, шляхом надсилання відповідних запитів. Відповідь на такі запити повинна надаватися територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС не пізніше ніж протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного запиту.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого було подано заяву про визнання особою без громадянства, надсилає не пізніше ніж протягом двох тижнів з дати подання такої заяви відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів Служби безпеки, Адміністрації Держприкордонслужби. МВС, органи Національної поліції, регіональні органи Служби безпеки проводять відповідно до своїх повноважень у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яких не може бути визнано особами без громадянства у зв`язку з наявністю підстав, визначених частиною третьою статті 6-1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит. Строк перевірки може бути продовжений, але не більш як на один місяць.

Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС отримує інформацію про особу, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, від Адміністрації Держприкордонслужби у межах її повноважень.

Пунктом 26 Порядку №317 визначено, що під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу, структурного підрозділу ДМС вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, держав або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї.

У разі необхідності отримання більш детальної інформації про особу, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС може ініціювати перевірку відомостей, викладених у такій заяві, шляхом відвідування заявника за місцем проживання та опитування осіб, які можуть підтвердити або спростувати інформацію, надану заявником.

У разі коли особою надані довідки про неналежність до громадянства держав її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї, до органів видачі таких довідок надсилаються запити щодо підтвердження факту видачі цих довідок.

У разі коли особою не надані довідки про неналежність до громадянства держав її попереднього постійного та довгострокового проживання та/або з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї, працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається відповідний запит дипломатичним представництвам або консульським установам (далі - іноземні представництва) цих держав із проханням надати відповідь на запит протягом одного місяця.

У разі неотримання відповіді на такий запит від іноземних представництв протягом двох місяців повторний запит до іноземного представництва надсилається працівником структурного підрозділу ДМС. У разі неотримання відповіді на повторний запит протягом двох місяців з моменту його надсилання працівником структурного підрозділу ДМС надсилається запит іноземному представництву втретє.

У разі коли після третього такого запиту не надходить відповіді від іноземного представництва, то особа не вважається громадянином цієї держави.

Після вжиття заходів, передбачених пунктами 20-28 цього Порядку, які належать до компетенції працівників територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, після отримання відповідей на запити до територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, МВС, органів Національної поліції, регіональних органів Служби безпеки та Адміністрації Держприкордонслужби справа про визнання особою без громадянства із доданими аудіофайлами співбесід надсилається для подальшого розгляду структурному підрозділу ДМС. При цьому справа структурному підрозділу ДМС повинна бути надіслана не пізніше ніж через три місяці з дати приймання документів. Якщо у зазначений строк відповіді на запити не отримані, справа надсилається без таких відповідей, які потім надсилаються структурному підрозділу ДМС окремо.

Працівник структурного підрозділу ДМС перевіряє у місячний строк правильність оформлення документів, що надійшли від територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, вивчає відповідність наведених підстав, визначених статтею 6-1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", з`ясовує питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні статусу особи без громадянства відповідно до частини третьої статті 6-1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", у разі потреби надсилає запит до МВС, Національної поліції, Служби безпеки, призначає співбесіду особі, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, а також проводить інші заходи, віднесені до його компетенції відповідно до пункту 26 цього Порядку.

МВС, Національна поліція, Служба безпеки проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, які не мають право на визнання особою без громадянства. Строк розгляду запитів може бути продовжений зазначеними органами, але не більш як на один місяць. Інформація про результати перевірки надсилається ДМС.

Рішення про визнання особою без громадянства приймається уповноваженою особою ДМС за результатами ідентифікації та/або встановлення особи, перевірки поданих нею документів та відсутності підстав для відмови у визнанні особою без громадянства, на підставі обґрунтованого висновку, складеного працівником структурного підрозділу ДМС (п.34 Порядку №317).

Відповідно до пункту 35 Порядку №317 рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства оформляється за формою згідно з додатком 1 засобами відомчої інформаційної системи ДМС, підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи ДМС, при цьому рішення у паперовій формі підписується уповноваженою особою ДМС, скріплюється печаткою ДМС та долучається до матеріалів справи про визнання особою без громадянства.

Рішення про відмову у визнанні особою без громадянства після підписання уповноваженою особою ДМС сканується працівником структурного підрозділу ДМС із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС до заяви про визнання особою без громадянства та надсилається особі з урахуванням вимог пункту 45 цього Порядку.

Пунктом 44 Порядку №317 визначено, що уповноваженою особою ДМС приймається рішення про відмову у визнанні особою без громадянства у разі, коли:

1) особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, є громадянином України або іншої держави за умови, що її громадянство було визнано компетентним органом цієї держави та заявник був документований відповідно до законодавства цієї держави;

2) особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, свідомо подала недійсні (крім документів, що стали недійсними у зв`язку із закінченням строку їх дії), підроблені документи або повідомила про себе неправдиві відомості щодо обставин, які впливають на визначення її статусу;

3) особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, вчинила злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людства, як це визначено міжнародними актами, розробленими з метою недопущення таких злочинів, або скоїла тяжкий злочин неполітичного характеру поза межами держави проживання до того, як вона була допущена у цю державу, або є винною у вчиненні діянь, що суперечать цілям і принципам ООН.

З системного аналізу зазначених норм права судом встановлено, що право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України. Заява про визнання особою без громадянства та додані до неї документи подаються заявником або його законним представником особисто територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем проживання особи. За наслідком розгляду заяви приймається рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства. При цьому, законодавець визначив вичерпний перелік підстав для відмови у визнанні особою без громадянства, серед іншого у разі якщо або є винною у вчиненні діянь, що суперечать цілям і принципам ООН.

Так, судом встановлено, що зi слів позивача, його мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в 2017 році прибула з Республіки Узбекистан в АР Крим та отримала громадянство російської федерації, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, позивач у заяві про визнання особою без громадянства від 21.12.2021, під власний підпис на питання заяви «Moп близькі родичі, що проживають в Україні» нікого не зазначив. Також, при наданні у ході співбесіди, ініційованої листом Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС від 14.07.2022 № 8.1-1084/8.1.1-22, пояснення від 08.08.2022 (копія листа УДМС від 27.07.2022 №5624-330/5624.1-22 наявна в матеріалах справи), позивач на питання «Чи маєте родичів, знайомих в Україні, які можуть підтвердити Вашу особу» заявив, що в Україні тільки відбував покарання, родичів i знайомих не має.

В останньому абзаці автобіографії від 21.12.2021, долученої до матеріалів справи, завіреної власним підписом, позивач вказав, що «в Україну з АР Крим потрапив шляхом етапування з ДУ «Сімферопольський слідчий ізолятор», до ДУ «Копичинська виправна колонія (№ 112)» де відбував покарання.

У висновку за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання особою без громадянства відповідач посилається на те, що в автобіографії від 21.12.2021, долученої до матеріалів справи, завіреної власним підписом, позивач вказав, що «в Україну з АР Крим потрапив шляхом етапування з ДУ «Сімферопольський слідчий ізолятор», до ДУ «Копичинська виправна колонія (№ 112)» де відбував покарання.

Таким чином, суд погоджується із висновками відповідача, що позивач не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, закріплені статтями 1, 2, 132- 133 Конституції України, не визнає територію Автономної Республіки Крим тимчасово окупованою територією України, чим підтримує збройну агресію російської федерації проти України, вказане, зокрема, суперечить резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Про територіальну цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги те, що перебування на території України ОСОБА_1 може призвести до дестабілізації криміногенної обстановки в Україні та порушень громадського порядку, не визнання позивачем територіальної цілісності та суверенітету України та спираючись на Цілі та принципи Організації Об`єднаних Націй визначені у Статуті Організації Об`єднаних Націй (преамбула, статті 1, 2 Статуту), та у зв`язку із наявністю інформації, що підпадає під критерії положень абзацу четвертого частини третьої статті 6-1 Закону № 3773, суд дійшов висновку, що рішення від 20.12.2022 № 17441 про відмову у визнанні особою без громадянства позивача прийняте ОСОБА_4 міграційною службою України на підставі та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, твердження позивача щодо не володіння Українською мовою є безпідставним та відхиляється судом, оскільки спростоване наявними в матеріалах справи письмовими доказаним, із якими ознайомлений ОСОБА_1 під його особистий підпис та не підтверджено жодною його заявою чи зауваженням щодо не володіння ним Українською мовою у ході оформлення вказаних вказаних письмових документів (автобіографія від 21.12.2021).

Відтак, оцінюючи оскаржуване рішення, суд керується нормами частини другої статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

На думку суду, оскаржуване рішення прийнято з врахування вказаних критеріїв, оскільки відповідачем вжито всі заходи щодо збору інформації та встановлено, що перебування на території України позивача може призвести до дестабілізації криміногенної обстановки в Україні та порушень громадського порядку, не визнання позивачем територіальної цілісності та суверенітету України та спираючись на Цілі та принципи Організації Об`єднаних Націй визначені у Статуті Організації Об`єднаних Націй (преамбула, статті 1, 2 Статуту).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Державної міграційної служби України від № 17441 від 20.12. 2022 року про відмову у визнанні особою без громадянства ОСОБА_1 , відповідає приписам частини 2 статті 2 КАС України, а тому є законним обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають до задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат у порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України до про визнати протиправним та скасування Рішення Державної міграційної служби України № 17441 від 20.12.2022 про відмову у визнанні особою без громадянства, зобов`язання Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.12.2011 № про визнання особою без громадянства, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07 квітня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 (ДУ "Городоцький ВЦ (№131"),с. Городок,Рівненський район, Рівненська область,35331,

Відповідач - Державна міграційна служба України (вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ/РНОКПП 37508470)

Суддя Д.П. Зозуля