Справа № 460/2486/23
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2023 року м. Рівне №460/2486/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САРНИ ТРАК СЕРВІС» до Рівненської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «САРНИ ТРАК СЕРВІС» (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненська митниця (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2022/000041; 2) визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA204060/2022/000005/2 від 30 вересня 2022 року. Вимоги позовної заяви ґрунтуються на тому, що позивач 29 вересня 2022 року подав до Рівненської митниці електронну митну декларацію UA204060/2022/011810 згідно з якою фактурна вартість автомобільних запасних частин складала 23808,36 евро, митна вартість товару - 839 578,35 грн., в якій було задекларовано вказаний товар та використано основний метод визначення митної вартості за ціною договору. Позивач стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення нормст.57 Митного кодексу України (далі - МК України), та за наявності усіх необхідних документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товарів, рішенням про коригування митної вартості товарів №UA204060/2022/000005/2 від 30 вересня 2022 року було визначено, що числове значення митної вартості товару № 1, 2, 14, 26 у валюті становить 8973,87 євро (з урахуванням курсу НБУ на день подання до митного оформлення 34,9742 грн.), виходячи з того, що митниця володіє інформацією щодо рівня митної вартості вказаної у МД від 19.07.2022 № UA205140/2022/051887 4,22 доларів США/кг. щодо товару №1, від 27.07.2022 № UA401020/2022/033005 8,82 доларів США/кг. щодо товару №2, від 16.09.2022 № UA500420/2022/004368 5,01 доларів США/кг. щодо товару №14, від 05.07.2022 № UA500420/2022/003180 4,06 доларів США/кг. щодо товару №26,та прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2022/000041. Сторона позивача вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів подані йому документи і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Вважає, що застосування митним органом резервного методу для визначення митної вартості товару є протиправним та необґрунтованим. Наголошує на тому, що після прийняття оскаржуваного рішення, у зв`язку із виробничою потребою в отриманні придбаних товарів позивач був змушений задекларувати зазначений вище товар за визначеними митним органом цінами, сплатити всі необхідні митні платежі та провести відповідні митні процедури для випуску такого товару у вільний обіг на території України. З огляду на це, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач у строк, встановлений судом, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що сторона відповідача позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, митниця встановила, що декларантом до митного оформлення було подано документи, які не спростовують сумніву митного органу у правильності визначення митної вартості товарів, з огляду на те, що До митного оформлення подано рахунок-проформу №61355 на загальну суму 23853,72 EUR в якій зазначено, що вона видана до рахунку-фактури (Invoice) №PLZ009588, при тому що до митного оформлення подано рахунок-фактура (Invoice) від 12.09.2022 № Х01/22000279 на загальну суму 23808,36 EUR, що фактично не відповідає даним зазначеним в рахунку-проформі. До митного оформлення (Invoice) №PLZ009588 не надавався; банківський платіжний документ, що стосується товару від 14.09.2022 № 14, не містить всіх реквізитів банку та не завірений належним чином установою банку; в рахунку-фактурі (Invoice) від 12.09.2022 № Х01/22000279 зазначено кур`єрські послуги, сума, вид, та умови на яких надаються дані кур`єрські послуги не зазначені та не обумовлені в контракті від 18.07.2022 №01/07/ЕХР/2022; відповідно до пункту 5 контракту від 18.07.2022 №01/07/ЕХР/2022 постачання товару здійснюється на умовах EXW Ополе (відвантаження товару Ополе 45-920, вул.Норвезька, 13), також даним пунктом передбачено, що актуальні умови постачання будуть вказуватися в інвойсах. В інвойсі від 12.09.2022 № Х01/22000279 зазначені умови поставки EXW Ополе (Incoterms 2010). Однак згідно наданої автотранспортної накладної - CMR від 22.09.2022 місце відвантаження товару значиться місто Люблін. Дана невідповідність могла вплинути на величину наданих транспортних послуг та фактично не включення їх в повній мірі до митної вартості. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів. Також відповідачем було вказано, що Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо вартості товарів, схожих за країною походження, призначенням тощо згідно бази даних ЄАІС Держмитслужби по товарах - МД від 19.07.2022 № UA205140/2022/051887 4,22 доларів США/кг. щодо товару №1, від 27.07.2022 № UA401020/2022/033005 ,82 доларів США/кг. щодо товару № 2, від 16.09.2022 № UA500420/2022/004368 5,01 доларів США/кг. щодо товару № 14, від 05.07.2022 № UA500420/2022/003180 4,06 доларів США/кг. щодо товару №26.

Наголошує на тому, що коригування митної вартості було обумовлено тим, що митним органом пропонувалося декларанту надати додаткові документи, які підтверджують інформацію щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, проте таких документів декларантом не надано. Вказує, що у зв`язку із зазначеним, для визначення митної вартості оцінюваних товарів було використано вартість товарів, схожих за країною походження, призначенням, відповідно до інформації, що наявна в митниці, згідно рівнів митної вартості ЄАІС. Таким чином, сторона відповідача вважає, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах його повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на наведене, сторона відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду 02.02.2023 позовна заява залишалась без руху.

Ухвалою суду від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

02.03.2022 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що оскільки відповідачу була надана уся необхідна інформація та документи, які підтверджували числові значення митної вартості імпортованих товарів, то визначення митної вартості товарів повинно було здійснюватися за основним методом, а законних підстав для застосування резервного методу визначення митної вартості не було. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

Згідно з приписами статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

29 вересня 2022 року ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» подало до Рівненської митниці електронну митну декларацію UA204060/2022/011810 згідно з якою фактурна вартість автомобільних запасних частин складала 23808,36 евро, митна вартість товару - 839 578,35 грн.

До вказаної електронної митної декларації було додано: пакувальний лист № Х01/22000279 від 12 вересня 2022 року, рахунок-проформу /61355 від 05 вересня 2022 року, рахунок-фактуру (інвойс) № Х01/22000279 від 12 вересня 2022 року, автотранспортну накладну від 22 вересня 2022 року, сертифікат про походження товару PL/MF/AR 0295532 від 16 вересня 2022 року, заяву № RIDSM91433NVJ про купівлю іноземної валюти від 14 вересня 2022 року, специфікацію до фактури № Х01/22 від 16 вересня 2022 року, платіжне доручення в іноземній валюті № 14 від 14 вересня 2022 року, рахунок-фактуру про надання транспортних послуг № СФ-0000033 від 23 вересня 2022 року, контракт № 01/07/ЕХР/2022 від 18 липня 2022 року, договір про надання послуг митного брокера № 449/2022 від 22 вересня 2022 року, договір про перевезення № 09-03 від 21 вересня 2022 року, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «Єдиного вікна» №9024536 від 25 вересня 2022 року, довідка про страхування від 29 вересня 2022 року, копія митної декларації країни відправлення 22PL381010Е0213854 від 16 вересня 2022 року, прайс-лист б/н від 18 липня 2022 року, лист по умовам поставки від 30 вересня 2022 року, повідомлення від брокера про досилку від 30 вересня 2022 року.

Згідно з долученими до митної декларації документами, 18 липня 2022 року між ТОВ «САРНИ ТРАК СЕВРІС» як покупцем було укладено контракт № 01/07/ЕХР/2022 з OPOLTRANS Sp. z о.о. як продавцем згідно з п. 1.1 якого цей контракт регулює порядок постачання товарів (автозапчастин, хімії та аксесуарів до вантажних автомобілів).

Відповідно до п. 2.1 контракту, ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» зобов`язувалося прийняти та оплатити товар.

Згідно з п. 3.1 контракту, продавець зобов`язувався продати покупцеві товар відповідно до його замовлення не пізніше 40 днів з моменту повної оплати.

Відповідно до п. 5.1 контракту, постачання товару здійснюється на умовах EXW, Ополе. Цим же пунктом контракту сторони передбачили можливість застосування інших умов поставки. Актуальні умови поставки будуть вказуватися в інвойсах. У разі постачання товару силами продавця вартість витрат можу бути виставлена в інвойсі окремим рядком або окремим інвойсом.

Згідно з п. 5.2 контракту, товар вважається переданим продавцем та прийнятим покупцем у кількості згідно з кількістю штук і ваги, які вказані у транспортних документах.

Пунктом 5.4 контракту було встановлено, що доставка та відправка товару проводиться за рахунок покупця.

Умови оплати за контрактом - 100% передоплата (п. 6.2 контракту).

Згідно з рахунком-проформою № 61355 до інвойсу PLZ009588 від 05 вересня 2022 року, OPOLTRANS Sp. z о.о. зобов`язувалося поставити товари на суму 23853,72 евро.

14 вересня 2022 року ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» було подано до АТ КБ «Приватбанк» заяву № RIDSM91433NVJ про купівлю іноземної валюти - 23853,72 євро.

Цього ж дня ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» було сплачено на рахунок OPOLTRANS Sp. z о.о. 23853,72 євро згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті №14.

21 вересня 2022 року ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» було подано заявку ФОП ОСОБА_1 на перевезення вантажу автомобілем НОМЕР_1 з м. Люблін, Польща до м. Сарни, Україна. Вартість перевезення з м. Люблін до пункту пропуску Устилуг повинна була становити 7000 грн., з пункту пропуску Устилуг до м. Сарни - 11000 грн.

22 вересня 2022 року у м. Люблін перевізником ФОП ОСОБА_1 було отримано від OPOLTRANS Sp. z о.о. вантаж автозапчастин вагою 3040 кг згідно з інвойсом №Х01/22000279.

Згідно з інвойсом № Х01/22000279 від 12 вересня 2022 року ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» було отримано від OPOLTRANS Sp. z о.о. товарів на суму 23808,36 євро.

Оскільки на момент отримання товару не всі попередньо замовлені товари були у наявності у необхідній кількості та асортименті, тому за згодою сторін ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» було отримано товарів на суму 23808,36 євро, що відповідало п. 5.1-5.2 контракту.

Вартість товарів була визначена для умов поставки EXW, Люблін у зв`язку з чим, відповідно до умов договору, в інвойсі окремим рядком була вказана вартість кур`єрських послуг - перевезення з Ополе до Любліна. Однак при формуванні документа була допущена помилка - вказано умови поставки EXW, Ополе.

Продавцем OPOLTRANS Sp. z о.о. було видано сертифікат про походження товару №PL/ME/AR 0295532 від 16 вересня 2022 року, згідно з яким країнами походження автозапчастин, які поставляються ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» згідно інвойсу №Х01/22000279 від 12 вересня 2022 року є Європейський Союз, Китай, Туреччина, Тайвань та Індія.

Продавцем OPOLTRANS Sp. z о.о. також було надано покупцю інші супровідні документи на товар - пакувальний лист, прайс-лист на товари, копію експортної митної декларації.

Згідно з рахунком-фактурою № СФ-0000033 від 23 вересня 2022 року ФОП ОСОБА_1 вартість послуг перевезення вантажу по маршруту Люблін - пункт пропуску Устилуг становить 7000 гривень.

29 вересня 2022 року декларантом ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» ФОП ОСОБА_2 було подано Рівненській митниці Державної митної служби митну декларацію №UA204060/2022/011810, згідно з якою було заявлено до митного оформлення автомобільні запасні частини поставлені OPOLTRANS Sp. z о.о. на умовах EXW Люблін за фактурною вартістю 23808,36 евро та митною вартістю 839578,35 гривні (фактурна вартість плюс вартість перевезення до кордону України).

29 вересня 2022 року декларанту надійшло повідомлення митниці №428385 у якому було вказано, що:

- наданий до митного оформлення інвойс №Х01/22000279 від 12 вересня 2022 року на суму 23808,36 евро не відповідає рахунку-проформі №61355 на загальну суму 23853,72 евро, а також не надано рахунок-фактуру №PLZ009588;

- банківський платіжний документ №14 від 14 вересня 2022 року не містить всіх реквізитів банку та не завірений належним чином;

- в рахунку-фактурі від 12 вересня 2022 року №Х01/22000279 зазначено кур`єрські послуги, які не обумовлені у контракті;

- умови поставки у контракті та інвойсі вказані EXW, Ополе, а згідно автотранспортної накладної відвантаження відбувалося у м. Люблін.

Відповідач вказав, що дана невідповідність могла вплинути на величину наданих транспортних послуг та фактично не включення їх в повній мірі до митної вартості. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів.. Позивачу було запропоновано подати додаткові документи: каталоги, специфікації, прайс-листи на товар; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписки з бухгалтерської документації; банківські платіжні документи.

У відповідь на вказане повідомлення 30 вересня 2022 року декларантом ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» ФОП ОСОБА_2 листом № 30/09 від 30 вересня 2022 року було надано митниці лист-уточнення про умови поставки від 30 вересня 2022 року та прайс-лист від постачальника від 18 липня 2022 року.

Згідно з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204060/2022/000041 за результатами перевірки митної декларації та інших документів ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» останнього повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з тим, що митна вартість товарів не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом, у зв`язку з встановленими неточностями при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів та у зв`язку з неподанням декларантом усіх додаткових документів, витребуваних митницею. Також ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» роз`яснено, що митна декларація може бути прийнята за умови декларування товару з коригуванням заявленої митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів.

30 вересня 2022 року Рівненською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204060/2022/000005/2 по митній декларації ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» №UA204060/2022/011810 щодо товарів №1,2 14, 26, згідно з яким митну вартість товарів на суму 7999,98 євро збільшено до 8973,87 доларів США.

Рішення про коригування митної вартості обґрунтоване тим, що декларантом не подано всі необхідні документи, витребувані митницею, а подані документи містять неточності:

- наданий до митного оформлення інвойс № Х01/22000279 від 12 вересня 2022 року на суму 23808,36 евро не відповідає рахунку-проформі №61355 на загальну суму 23853,72 євро, а також не надано рахунок-фактуру № PLZ009588;

- банківський платіжний документ №14 від 14 вересня 2022 року не містить всіх реквізитів банку та не завірений належним чином;

- в рахунку-фактурі від 12 вересня 2022 року № Х01/22000279 зазначено кур`єрські послуги, які не обумовлені у контракті;

- умови поставки у контракті та інвойсі вказані EXW, Ополе, а згідно автотранспортної накладної відвантаження відбувалося у м. Люблін.

Також відповідачем було вказано, що Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо митної вартості аналогічних товарів згідно бази даних ЄАІС Держмитслужби:

- по товару 1 - МД від 19 липня 2022 року № UA205140/2022/051887 - 4,22 USD/кг;

- по товару 2 - МД від 27 липня 2022 року № UA401020/2022/033005 - 8.82 USD/кг;

- по товару 14 - МД від 16 вересня 2022 року № UA500420/2022/004368 - 5,01 USD/кг;

- по товару 26 - МД від 05 липня 2022 року № UA500420/2022/003180 - 4,06 USD/кг.

ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» вважаючи картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204060/2022/000041 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA204060/2022/000005/2 по митній декларації № UA204060/2022/011810 протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 1 МК України, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частинами першою-третьою ст.54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 1 частини четвертої цього Кодексу перебачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

В силу вимог частини шостої цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У свою чергу, за правилами частини сьомої цієї статті, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, то заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини першої статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 МК України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини третьої цієї ж статті встановлено, що в разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами частини першої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

З урахуванням вимог частини другої цієї статті, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї ж статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При цьому, частиною одинадцятою статті 58 МК України імперативно встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

З аналізу вищенаведених законодавчих норм, суд приходить до висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові, але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи у випадку наявності у нього обґрунтованих сумнівів з приводу достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не зазначення митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Наведене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.10.2019 у справі № 804/7761/15, від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16 та від 23.10.2020 у справі № 810/690/17. При цьому, в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, ч. 4 ст. 54 МК України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З матеріалів справи судом встановлено, що у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що митна вартість імпортованого позивачем товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з тим, що декларантом не подано всіх витребуваних документів, а подані документи містять розбіжності і неточності, при тому, що митний орган володіє ціновою інформацією щодо митного оформлення товарів: МД від 19.07.2022 № UA205140/2022/051887 4,22 доларів США/кг. щодо товару №1, МД від 27.07.2022 № UA401020/2022/033005 8,82 доларів США/кг. щодо товару №2, МД від 16.09.2022 № UA500420/2022/004368 5,01 доларів США/кг. щодо товару №14, МД від 05.07.2022 № UA500420/2022/003180 4,06 доларів США/кг. щодо товару №26.

Зазначені висновки митного органу суд оцінює критично з огляду на таке.

Наведені у повідомленні митниці декларанту обставини не свідчили про те, що у відповідача були наявні підстави сумніватися у правильності числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товари. Крім того, наведені у повідомленні і рішенні обставини не відповідали дійсним обставинам справи.

ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» було надано усі необхідні документи на підтвердження задекларованої митної вартості товару. Контрактом не була зафіксована вартість товарів, які продавець зобов`язувався поставити покупцеві. Сторони домовилися, що актуальні умови постачання будуть вказуватися в інвойсах. При цьому постачання мало відбуватися на умовах EXW, Ополе - з центрального складу продавця за його місцезнаходженням, але сторони могли погодити поставку на інших умовах. Якщо постачання здійснюватиметься силами продавця вартість витрат може бути виставлена в інвойсі окремим рядком.

До митної декларації було долучено документи, які містили усю необхідну інформацію щодо митної вартості товару.

ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» сплатило згідно з платіжним дорученням № 14 від 14 вересня 2022 року 23853,72 євро OPOLTRANS Sp. z о.о. згідно контракту № 01/07/ЕХР/2022 від 18 липня 2022 року та отримало товарів на суму 23808,36 євро згідно з інвойсом № Х01/22000279 від 12 вересня 2022 року. Умови поставки, погоджені сторонами - EXW, Люблін. Також товариством були долучені до митної декларації документи щодо вартості доставки товару до пункту пропуску Устилуг з Любліна.

Як зазначав суд, 18 липня 2022 року ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» уклало з OPOLTRANS Sp. z о.о. контракт № 01/07/ЕХР/2022 про постачання товарів (автозапчастин, хімії та аксесуарів до вантажних автомобілів).

На момент укладення контракту перелік товарів, які підлягатимуть поставці не було погоджено.

Рахунок-проформа № 61355 було виставлено продавцем 05 вересня 2022 року на загальну суму 23853,72 євро з урахуванням замовленого ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» асортименту товарів. Рівненська митниця вважає, що рахунок-проформа було нібито виставлено до інвойсу №PLZ009588, який не був наданий для митного оформлення.

Однак твердження митниці безпосередньо зі змісту рахунка-проформи № 61355 не випливають, оскільки з пояснень постачальника наданих товариству випливає, що вказаний номер PLZ009588 стосується цифрового позначення коду клієнта OPOLTRANS Sp. z о.о., який присвоєний ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС».

При цьому у рахунку-проформі № 61355 від 05 вересня 2022 року прямо вказується найменування покупця - ТОВ ««САРНИ ТРАК СЕРВІС», номер і дата контракту повністю співпадають з укладеним сторонами.

Щодо невідповідності ціни у рахунку-проформі та інвойсі, то така різниця обумовлена тим, що рахунок-проформа - це рахунок на оплату, який був виставлений з метою попередньої оплати поставки товарів, що було передбачено п. 6.2 контракту.

В той же час, дата виставлення рахунку та отримання товару не співпадали, а тому реально ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» було отримано інший асортимент товарів, через відсутність окремих позицій з попереднього замовлення.

Рівненська митниця не звернула уваги при ухваленні рішенні, що така практика ніяк не суперечить загальноприйнятій діловій практиці щодо укладення та виконання договорів поставки.

ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» було прийнято наданий постачальником товар, у товариства не було заперечень з цього приводу, вибір необхідних товарів з наявних у постачальника здійснювався самим товариством з врахуванням максимальної відповідності сумі сплаченої попередньої оплати.

Більше того, така ситуація була прямо передбачена укладеним сторонами контрактом.

Так, відповідно до п. 5.1 контракту, актуальні умови постачання будуть вказуватися в інвойсах. Згідно з п. 5.2 контракту, товар вважається переданим продавцем та прийнятим покупцем у кількості - згідно з кількістю штук та ваги, які вказані у транспортних документах.

Згідно з п. 6.3 контракту, вартість товарів, замовлених на підставі цього договору, буде встановлена відповідно до рахунків-фактур, інвойсів.

Таким чином, саме у рахунку-фактурі (інвойс) №Х01/22000279 від 12 вересня 2022 року зафіксовано остаточну суму у розмірі 23808,36 євро на яку було здійснено поставку товарів.

Щодо надання банківського платіжного документу № 14 від 14 вересня 2022 року, який не містить всіх реквізитів банку та не завірений належним чином, то суд звертає увагу, що вказаний платіжний документ був складений у електронній формі, тому на ньому не містилось печатки банку, разом з тим, дослідивши вказаний документ у суду не виникло обґрунтованих сумнівів у достовірності вказаного документа.

Щодо зазначення в рахунку-фактурі від 12 вересня 2022 року № Х01/22000279 кур`єрських послуг, які не обумовлені у контракті, то суд звертає увагу на наступне.

Умови поставки у контракті та інвойсі вказані EXW, Ополе, а згідно автотранспортної накладної відвантаження відбувалося у м. Люблін.

Умови контракт було укладено сторонами у м. Ополе, його проект було запропоновано постачальником.

Згідно з п. 5.1 контракту, постачання товару здійснюється на умовах EXW, Ополе. Цим же пунктом контракту сторони передбачили можливість застосування інших умов поставки. Актуальні умови поставки будуть вказуватися в інвойсах. У разі постачання товару силами продавця вартість витрат можу бути виставлена в інвойсі окремим рядком або окремим інвойсом.

Згідно з цією умовою контракту постачальником було включено до інвойсу окремим рядком вартість постачання товарів з м. Ополе до складу постачальника у м. Любліна, з якого товар забирало ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС».

Відтак, суд вважає, що включення до митної вартості товарів вартості доставки жодним чином не порушує інтереси держави та вимоги законодавства, оскільки це мало наслідком збільшення митної вартості і відповідно збільшення митних і податкових платежів, а не їх зменшення.

Таким чином, у своїй сукупності уся інформація, яка міститься у поданих документах, підтверджує заявлений рівень митної вартості поставленого товару.

Отже, жодних невідповідностей, які б впливали на визначення митної вартості товару подані документи не містили, навпаки вони підтверджували заявлену митну вартість товару.

Стосовно використання відповідачем даних МД від 19.07.2022 № UA205140/2022/051887 щодо товару № 1, від 27.07.2022 № UA401020/2022/033005 щодо товару № 2, від 16.09.2022 № UA500420/2022/004368 щодо товару № 14, від 05.07.2022 № UA500420/2022/003180 щодо товару № 26 щодо ціни схожих за країною походження, призначенням товарів, то суд зазначає наступне.

У разі застосування для коригування показників митної вартості товару інформації, зазначеної в інших митних деклараціях, митний орган має враховувати всю інформацію, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів, що постачаються, їх обсягу, характеристик і умов їх продажу, при цьому такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про відповідний товар.

Відповідач не надав до відзиву МД від 19.07.2022 № UA205140/2022/051887 щодо товару № 1, від 27.07.2022 № UA401020/2022/033005 щодо товару № 2, від 16.09.2022 № UA500420/2022/004368 щодо товару № 14, від 05.07.2022 № UA500420/2022/003180 щодо товару № 26, а тому суд не може порівняти, які товари розмитнювалися за такою декларацією, чи ідентичні вони товару позивача, за яким методом відбулося розмитнення, які обсяги поставки, що підлягало до врахування митним органом при визначенні можливості застосування таких відомостей для коригування показників митної вартості товару.

Суд наголошує, що саме по собі прирівнювання митним органом цін схожих товарів, без врахування особливостей товарів, їх обсягів та умов постачання, які можуть бути різними, у зв`язку із чим це може впливати і на вартість (ціну) товару, не може вважатися обґрунтованим, адже формування ціни на товар здійснюється з урахуванням різних чинників, таких як ринкові ціни, обсяг партії, вартість і якість сировини, використаної на виготовлення товару, тощо.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить жодного джерела використаної інформації, навіть на наявну у митного органу базу.

З матеріалів справи слідує, що в справі наявні встановлені законодавством та достатні для визначення митної вартості товару документи, при цьому викладена в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA204060/2022/000005/2 від 30 вересня 2022 року вимога відповідача щодо надання додаткових документів не ґрунтується на нормах законодавства.

Суд звертає увагу на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати можна тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04.04.2018 у справі № 826/27058/15.

Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого позивачем товару не може бути визначена за ціною договору.

Матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявність ознак підробки або те, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

В той же час, посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, як на доказ правомірності оскаржуваного рішення, є неприйнятними, адже в даному випадку відсутність запитуваних документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 в справі № 810/5295/15 вказав, що неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Аналізуючи зазначені в графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів підстави для його прийняття, суд констатує, що вони є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі письмовими доказами й матеріалами.

Суд звертає увагу на те, що митний орган у розділі IV графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів наголошує на тому, що за результатом процедури консультації з декларантом митну вартість товару №1 скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості з огляду на відсутність у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом додавання вартості (ст.63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України. У зв`язку із вказаним, відповідач визначив митну вартість імпортованого товару на основі раніше визнаних митним органом митних вартостей.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, як не є підставою для коригування митної вартості також і відсутність у митних органів інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів не вказано неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення імпортованих ним товарів надав усі необхідні документи, які дозволяли ідентифікувати оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, тобто за заявленим позивачем основним методом.

Відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів та протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, а також картки відмови у прийнятті митної декларації.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу вимог частини другої цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Рівненською митницею як суб`єктом владних повноважень у процесі розгляду справи не доведено існування обставин, які б підтверджували обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у митній декларації № UA204060/2022/011810 від 29.09.2022, а інших обставин, які б впливали та/або могли вплинути на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA204060/2022/000005/2 від 30 вересня 2022 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204060/2022/000041 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САРНИ ТРАК СЕРВІС» слід задовольнити повністю.

Згідно з приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень у конкретних спірних правовідносинах, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на наведене, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 5368грн відповідно до платіжного доручення № 1526 від 02.01.2023, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл інших витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

З метою захисту прав та інтересів ТОВ "САРНИ ТРАК СЕРВІС", 21.11.2022 між ним та Адвокатським бюро Віталія Кітовського було укладено Договір про надання правничої допомоги. Відповідно до п.3.1 Договору, гонорар бюро за правничу допомогу становить 9000 грн. Клієнт сплачує Бюро аванс до початку надання правничої допомоги в розмірі 4500 грн. До матеріалів справи надано рахунок на оплату №27/01/23 від 27.01.2023 на суму 4500 грн., акт передачі-приймання наданих послуг (правничої допомоги) від 27.01.2023, ордер на надання правничої допомоги, платіжне доручення №1660 від 31.01.2023 про перерахування коштів. Відповідно до акта, Бюро надало, а Клієнт отримав, правничу допомогу, а саме: ознайомлення з документами, поданими для митного оформлення, документами митниці (3 години), підготовка і надання консультації щодо необхідності подання додаткових документів для підготовки позову (1 година), підготовка проекту позову (10 годин).

Суд зазначає, що надані послуги дійсно пов`язані з правничою допомогою. Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Враховуючи зазначене, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, суд дійшов висновку про стягнення 4500 грн на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, а також те, що розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд також враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Також, відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху було понесено витрати за письмовий офіційний переклад письмових доказів.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем долучено платіжну інструкцію №1530 від 03.01.2023 року на суму 5737,50грн, отримувач: ПП «Альфа Переклад».

Таким чином, на користь позивача також підлягають стягненню витрати, пов`язані із залученням перекладача в розмірі 5737,50грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204060/2022/000041.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA204060/2022/000005/2 від 30 вересня 2022 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САРНИ ТРАК СЕРВІС" за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір у розмірі 5368грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500грн (чотири тисячі п`ятсот гривень) та витрати, пов`язані із розглядом справи в розмірі 5737,50грн (п`ять тисяч сімсот тридцять сім гривень, 50коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07 квітня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "САРНИ ТРАК СЕРВІС" (вул. Варшавська, 6Г, м. Сарни, Сарненський район, Рівненська область, 34504, ЄДРПОУ/РНОКПП 42702563)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя Т.О. Комшелюк