Справа № 280/114/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 квітня 2023 року Справа № 280/114/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Олександрівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69095, м. Запоріжжя, пл. Пушкіна, буд. 02, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягає у невнесенні в актовий запис про укладення шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомостей про його розірвання;

- зобов`язати Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) провести державну реєстрацію розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 жовтня 2009 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі за актовим записом № 1023. 16 вересня 2014 року, шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано згідно рішення Ленінського районного суду м. Севастополя (справа № 2-2628/2014), про що 22 січня 2015 року відділом РАЦС Ленінського району м. Севастополя Управління РАЦС Уряду Севастополя зроблено актовий запис про розірвання шлюбу № 20. Однак, враховуючи той факт, що реєстрацію розірвання шлюбу проведено на тимчасово окупованій території України і свідоцтво про розірвання шлюбу від 22 січня 2015 року є недійсним та не створює правові наслідки, з метою офіційного визнання реєстрації розірвання шлюбу, позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовом про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2021 року по справі № 331/731/21 встановлено факт реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що у Ленінському районі міста Севастополя Управління РАЦС уряду Севастополя від 22 січня 2015 року зроблено запис акту про розірвання шлюбу № 20. Вказане рішення направлено на адресу відповідача для проведення державної реєстрації розірвання шлюбу, однак вказані реєстраційні дії відповідачем проведені не були з тієї підстави, що рішення суду про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу не є підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Вказані доводи відповідача, на думку ОСОБА_1 є безпідставними та свідчать ро протиправну бездіяльність відповідача в частині виконання судового рішення по справі № 331/731/21, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами владних повноважень. З огляду на вказане, просить позов задовольнити.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного сулу від 09 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статті 160 КАС України.

09 січня 2023 року від позивача до суду надійшли усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 16 січня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

30 січня 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає про те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2021 року по справі № 331/731/21 встановлено саме факт реєстрації розірвання шлюбу, який відбувся на тимчасово окупованій території України, проти якого Відділ не має зауважень та заперечень. Вказане рішення суду чітко встановлює факт, що має юридичне значення, не містить жодних вимог та не надає правових підстав для вчинення будь-яких додаткових дій з боку органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідач зазначає, що жодна норма законодавства прямо або опосередковано не надає підстав органам державної реєстрації актів цивільного стану проводити державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу, а отже висновки з цього питання є хибними, оскільки з урахуванням вимог статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та глави 3 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 52/5 підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу є: рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом до набрання чинності Законом (27 липня 2010 року), яке набрало законної сили; спільна заява про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей; заява про розірвання шлюбу одного з подружжя та рішення суду про визнання другого з подружжя безвісно відсутнім, недієздатним. Отже, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а у даному випадку про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу, не є підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Також, зазначає про те, що рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом після набрання чинності Законом, тобто після 28 липня 2010 року є остаточним документом про розірвання шлюбу і не підлягає додатковій реєстрації. Отже, рішення суду про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу не тягне за собою ніяких дій з боку органу державної реєстрації актів цивільного стану. Просить у задоволенні позову відмовити.

08 лютого 2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказує про те, що з урахуванням частини 2 статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», надсилається судом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Отже, само собою рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу без внесення відповідних відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян не може бути доказом того, що шлюб розірвано. На підставі рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ЄУН № 331/731/21, Провадження № 2-о/331/40/2021) проводиться державна реєстрація розірвання шлюбу аналогічно до «державної реєстрації на підставі рішення суду», шляхом створення органами ДРАЦС українського актового запису про розірвання шлюбу та шляхом проставлення відмітки про розірвання шлюбу на підставі рішення суду в актовому записі про шлюб № 1023. Тобто один тільки факт надсилання Жовтневим районним судом м. Запоріжжя на адресу відповідача рішення суду від 15 квітня 2021 року про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу с підставою для дії - є підставою для проведення державної реєстрації розірвання шлюбу. Відтак, на думку позивача, після отримання судового рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/731/21 відповідач повинен був усвідомити те, що шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано 16 вересня 2014 року окупаційною владою про що 22 січня 2015 року відділом РАЦС Ленінського району м. Севастополя Управління РАЦС Уряду Севастополя зроблено актовий запис про розірвання шлюбу № 20 - тобто не український актовий запис. Після нього взяти до уваги те, що за Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий будь-якими органами, їх посадовими та службовими особи на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків, і позивач через спеціально розроблений механізм визнання актів (рішень, документів), виданих органами окупаційної влади (через суд) встановила факт, що має юридичне значення - факт реєстрації розірвання шлюбу, що оформлене у вигляді рішення суду і направлене судом відповідачу. Після усвідомлення зазначеної інформації, ДРАЦС повинен був у день надходження рішення суду про розірвання шлюбу зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб (№ 1023 у випадку з позивачем), зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

21 лютого 2023 року відповідачем до суду подано заперечення, у яких вказано про те, що для державної реєстрації розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а у даному випадку про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу, не є підставою, згідно вимог законодавства. Також, зазначає про те, що рішення про розірвання шлюбу (не факту реєстрації), ухвалене після 27 липня 2020 року, яке набрало законної сили є остаточним документом про розірвання шлюбу та не підлягає державній реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі за актовим записом № 1023.

16 вересня 2014 року, шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано згідно рішення Ленінського районного суду м. Севастополя (справа № 2-2628/2014), про що 22 січня 2015 року відділом РАЦС Ленінського району м. Севастополя Управління РАЦС Уряду Севастополя зроблено актовий запис про розірвання шлюбу № 20.

15 лютого 2021 року позивач в порядку окремого провадження звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із заявою, за результатами розгляду якої просила встановити факт реєстрації розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 , про що у Ленінському районі міста Севастополя Управління РАЦС уряду Севастополя від 22 січня 2015 року зроблено запис акту про розірвання шлюбу № 20.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2021 року по справі № 331/731/21, яке набрало законної сили 24 травня 2021 року, заяву ОСОБА_1 задоволено. Вказаним рішенням суду встановлено факт реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що у Ленінському районі міста Севастополя Управління РАЦС уряду Севастополя від 22 січня 2015 року зроблено запис акту про розірвання шлюбу № 20.

Згідно відповіді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за вих. № 331/731/21/6343/2022 від 09 жовтня 2022 року, 23 квітня 2021 року вищезазначене судове рішення направлено всім учасникам справи для відома. Відповідачем рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/731/21 отримано 11 травня 2021 року.

18 жовтня 2022 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, у якому просив останнього надати інформацію щодо здійснення державної реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Листом відповідача № 1722/21.17-30 від 02 грудня 2022 року представника позивача повідомлено про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу, не є підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо невнесення в актовий запис про укладення шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомостей про його розірвання на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2021 року по справі 3 331/731/21 позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку зазначеним діям відповідача, колегія суддів ураховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно частин 2 - 3 статті 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Розірвання шлюбу, здійснене органами державної реєстрації актів цивільного стану, засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI ). Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 2 статті 2 Закону 2398-VI державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно статті 3 Закону 2398-VI, державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 статті 6 Закону 2398-VI передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно частини 7 статті 15 Закону 2398-VI про державну реєстрацію розірвання шлюбу та про розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб. У разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

Відповідно до вимог статті 15 Закону 2398-VI та глави 3 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 52/5 (далі - Правила) державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках.

Згідно пункту 3 розділу ІІІ Правил рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом після набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", надсилається судом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 8) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку.

Пунктом 4 глави 3 Розділу ІІІ передбачено, що підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу є: рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", яке набрало законної сили; спільна заява про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей; заява про розірвання шлюбу одного з подружжя та рішення суду про визнання другого з подружжя безвісно відсутнім, недієздатним.

В актовому записі про розірвання шлюбу в графі "Підстава державної реєстрації розірвання шлюбу" зазначається одна з підстав: назва суду, дата постановлення судового рішення, номер справи; дата подання заяви про розірвання шлюбу подружжям, яке не має дітей; назва суду, дата постановлення судового рішення про визнання одного з подружжя безвісно відсутнім або недієздатним, номер справи.

З огляду на вказане, з урахуванням положень статті 115 Сімейного кодексу України та пункту 4 глави 3 розділу III Правил рішення суду про розірвання шлюбу/реєстрацію факту розірвання шлюбу, яке постановлене після набрання чинності Законом 2398-VI (після 27 липня 2010 року), є самостійним документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом та не є підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу.

Необхідно вказати, що рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2021 року по справі № 331/731/21 на адресу відповідача направлена для відома та не породжувало необхідності вчиняти реєстраційні дії.

На думку суду, позиція відповідача викладена у листі № 1722/21.17-30 від 02 грудня 2022 року щодо встановлення судовим рішенням факту реєстрації розірвання шлюбу, не є підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану ґрунтується відповідно до вимог Закону 2398-VI, пункту 4 глави 3 розділу III Правил та є правомірною.

Тому, у суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині відмови провести державну реєстрацію розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, частиною 2 статті 9 КАС України, встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

На підставі наведеного, враховуючи рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2021 року по справі № 331/731/21 та положення статті 3 Закону 2398-VI щодо обов`язковості державної реєстрації відомостей про розірвання шлюбу, частини 7 статті 15 Закону 2398-VI, з метою належного ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, за встановленими обставинами у даній справі суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача внести відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу позивача в актовому записі про шлюб позивача із ОСОБА_2 та проставити відповідну відмітку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 496,20 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Олександрівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за актовим записом № 1023 та проставити відмітку про розірвання шлюбу в актовому записі № 1023.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Олександрівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судові витрати зі сплати судового збору сумі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Олександрівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69095. м. Запоріжжя, пл. Пушкіна, буд. 02, ).

Повне судове рішення складено 07 квітня 2023 року.

Суддя Д.В. Татаринов