Справа № 440/11107/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 р. Справа № 440/11107/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Петрова Л.М.) від 03.12.2021 року по справі № 440/11107/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Миргородського відділу УДМС України в Полтавській області

про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просила:

визнати протиправною відмову викладену в листі від 01.09.2021 за вих. №Ф-15/6/5332-21/5332/16-21 Управління ДМС України в Полтавській області в особі Миргородського відділу в оформленні і видачі позивачу нового паспорта громадянина України у формі книжечки замість паспорта громадянина України, що підлягає обміну у зв`язку з його непридатністю для користування відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без надання згоди на обробку персональних даних;

зобов`язати відповідача оформити та видати позивачу новий паспорт громадянина України, що підлягає обміну у зв`язку з його непридатністю для користування відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без надання згоди на обробку персональних даних.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що орган міграційної служби протиправно відмовляє їй у видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки. Наполягає на тому, що на сьогодні діють дві самостійні групи нормативно-правових актів стосовно видачі паспорта громадянина України, як у вигляді паспортної книжечки (Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ), так і у вигляді паспортної картки (Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI). Відтак, позбавлення позивача, як громадянки України, права вибору форми документа, що посвідчує особу власника і підтверджує громадянство України, є порушенням прав та охоронюваних законом інтересів останньої.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року по справі № 440/11107/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодилася з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідачі подали відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягають на законності рішення суду першої інстанції, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року по справі № 440/11107/21 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.08.2021 позивач звернулася до Миргородського міського відділу Управління ДМС України у Полтавській області із заявою про відкликання згоди на обробку персональних даних та знищення їх в ЄДДР.

10.08.2021 звернулась до відповідача із заявою про обмін паспорта громадянина України в якій просила обміняти паспорт громадянина України у формі пластикової карти типу ID-1 на паспорт книжечку зразка 1994 року.

У листі на заяву позивача Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (Миргородський відділ) від 05.08.2021 № Ф-14/6/5332-21/5332/15-21 зазначено, що проведено перевіркою встановлено, що за інформацією яка міститься в Єдиному демографічному реєстрі відомчої інформаційно-телекомунікаційній системи ДМС України, 11.05.2021 позивач звернулася до Миргородського МРВ УДМС України у Полтавській області із заявою про видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм на заміну втраченого паспорта № НОМЕР_1 у вигляді ID картки, виданого Лохвицьким РС УДМС України в Полтавській області, під час оформлення якого позивачу було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі УНЗР). 04.09.2017 оформлений на заміну втраченого паспорта № НОМЕР_2 позивачем отримано 17.07.2019. Зазначено, що на момент оформлення паспорта громадянина України на заміну втраченого 11.05.2019 у позивача було відсутнє право отримати паспорт громадянина України у вигляді книжечки та відповідне рішення суду, вимоги пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503-ХІІ дотримано в повному обсязі. Крім того, додатковою перевіркою встановлено, що 11.05.2019 позивач особисто вчинила власноручний підпис в заяві-анкеті про внесення інформації до ЄДДР про оформлення паспорта громадянина України у зв`язку із втратою паспорта. У зв`язку з чим територіальним підрозділом в ІП «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України» ЄІАС. УМП було сформовано заяву-анкету та оформлено паспорт громадянина України у вигляді картки № НОМЕР_2 та перенесений до нього уже наявний у позивача УНЗР. Указано, що паспорт позивач отримала особисто 17.07.2019. Таким чином, позивач вчинила добровільне волевиявлення та була проінформована щодо обробки її персональних даних відповідно до сформованої мети їх обробки, висловивши згоду у письмовій формі.

Листом Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (Миргородський відділ) від 01.09.2021 № Ф-15/6/5332-21/5332/16-21 зазначено про розгляд заяви позивача та указано, що Тимчасовий порядок визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року засвідчене у встановленому законодавством порядку. Враховуючи те, що відносно позивача відсутнє рішення суду, що набрало законної сили про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене у встановленому законодавству порядку, підстави для подачі позивачем документів для оформлення паспорта громадянина України, відповідно до пункту 2 розділ ІV Тимчасового порядку відсутні.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що Порядком № 302 не передбачено можливість обміну паспорта громадянина України у формі ID картки на паспорт у формі книжечки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Підпунктом а пункту 1 частини першої статті 13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 5492-VI, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Частинами першою - четвертою статті 21 Закону № 5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вісімнадцятирічного віку, - на кожні 10 років. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

На цей час є чинним Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (далі - Положення № 2503-ХІІ), пунктом 3 якого передбачено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктами 2, 3 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України

Відповідно до пункту 18 Положення № 2503-ХІІ для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування.

Законом № 5492-VI визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 21 Закону № 5492-VI оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судовим розглядом встановлено, що при попередньому зверненні щодо оформлення паспорта громадянина України у формі ID картки /22.08.2017 та 11.05.2019/ позивач надавала згоду на обробку її персональних даних і нею не заперечується отримання паспорта громадянина України у формі ID картки 22.08.2017 та 11.05.2019, що підтверджено заявою-анкетою № 923864 від 22.08.2017 щодо ОСОБА_1 та заявою-анкетою від 11.05.2019 № 3283834 про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно заяви-анкети позивачем надано згоду на внесення стосовно неї інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, а саме відцифрованого образу обличчя, відцифрованого підпису та відцифрованих відбитків пальців рук.

Тобто, позивачем надано згоду на внесення стосовно себе інформації до Єдиного державного демографічного реєстру задовго до звернення до суду з цим позовом.

Наслідком подання позивачем заяв-анкет було присвоєння позивачу унікального номеру запису (УНЗР) в Єдиному державному демографічному реєстрі 542 (а.с. 28).

В свою чергу, 10.08.2021 р. позивач звернулася до відповідача із заявою про обмін паспорта громадянина України в якій просила обміняти паспорт громадянина України у формі пластикової карти типу ID-1 на паспорт книжечку зразка 1994 року.

Разом з тим, оскільки фактично в цьому випадку обставини справи свідчать про бажання позивача отримати паспорт громадянина України, зразка 1994 року у формі книжечки шляхом обміну паспорта громадянина України у формі ID-карти, ця справа не відповідає ознакам типової справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17.

Положенням пункту 21 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 4 КАС України, зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Частиною 3 статті 291 КАС України врегульовано, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені за результатами розгляду зразкової справи.

Висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові за результатами розгляду справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) від 19.09.2018 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI (далі - Закон № 2297) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Відповідно до статті 2 Закону № 2297 персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частини 5, 6 статті 6 Закону № 2297).

Принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

В свою чергу, підпис позивача на заявах-анкетах свідчить про згоду на внесення інформації до ЄДДР та надання згоди на отримання відцифрованого образу обличчя, відцифрованого підпису та відцифрованих відбитків пальців рук.

Таким чином, зазначене свідчить про помилковість тверджень позивача про те, що дана справа за суттю спору повністю збігається зі зразковою справою № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) та про можливість врахування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених за результатами розгляду зразкової справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що використання позивачем паспорта громадянина України, при виготовленні якого ним було надано згоду на обробку персональних даних та присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки та жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне і сімейне життя, а тому відповідач обґрунтовано вказав про те, що відсутні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХII, шляхом обміну паспорта громадянина України у формі ID-карти.

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, ця справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року по справі № 440/11107/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло