Справа № 344/13134/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Справа № 344/13134/22 пров. № А/857/2818/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О, Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, інспектора СРПП відділення поліції №11 м. Тисмениця Фуштея Дмитра Володимировича, інспектора СРПП відділення поліції №11 м. Тисмениця Гренчаника Романа Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, визнання протиправними дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2023 року (суддя Домбровська Г.В., м.Івано-Франківськ, повний текс складено 31 січня 2023 року), -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області (далі ГУНП), інспектора СРПП відділення поліції №11 м. Тисмениця Фуштея Д.В., (далі Інспектор-1) інспектора СРПП відділення поліції №11 м. Тисмениця Гречаника Р.Ю. (далі Інспектор-2) якому просив:

визнати протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.10.2022 серії БАД №704041) (далі Постанова) та закрити провадження у справі;

визнати протиправними дії Інспектора-2 щодо тимчасового затримання на арешт майданчик належного позивачу транспортного засобу ЗАЗ Сенс, д.н.з НОМЕР_1 (далі ТЗ);

визнати протиправними дії Інспектора-1 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 Кодексу про адміністративні правопорушення України (далі КУпАП).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано Постанову. Справу про адміністративне правопорушення закрито. Визнано протиправними дії Інспектора- 2 щодо тимчасового затримання ТЗ згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14.10.2022 (далі Акт). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржило ГУНП, яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову повністю.

В доводах апеляційної скарги вказує, що факт вчинення позивачем відповідного правопорушення підтверджується належними та достатніми доказами, а тому оскаржувана Постанова є правомірною.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що належні докази на підтвердження самого факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у матеріалах справи відсутні, і відповідачами таких доказів суду не надано. Крім того, в матеріалах справи відсутні також докази існування підстав для висновку про те, що розміщення ТЗ ОСОБА_1 було таким, що суттєво перешкоджало дорожньому руху або створювало загрозу безпеці руху.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 13.10.2022 о 23/38 год в с.Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області по вул.Миру, будучи зупиненим особовим складом Блок-поста та після приїзду інспекторів поліції, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, не дочекавшись працівників поліції з відповідним приладом, в темну пору доби, здійснив зупинку ТЗ на проїзній змузі руху, який перешкоджав проїзду транспортним засобам, чим порушив розділ 15.1, пункт 5.14 «Правил дорожнього руху України» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР).

Інспектором-1, згідно оскаржуваної Постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Крім того, 14.10.2022 о 01/54 год Інспектором-2 складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (далі Акт) згідно з яким, в присутності понятого ОСОБА_2 здійснено огляд та тимчасове затримання ТЗ для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. ТЗ доставлено на спеціальний майданчик чи стоянку, який прийняла відповідальна особа (а.с.62-63).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 15.1 розділу 15 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

За змістом пункту 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Згідно пункту 9.9 аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі;

Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар: а) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 («в», «г», «ґ») цих Правил; б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті «б» пункту 9.10 цих Правил (пункт 9.11 ПДР).

Відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За змістом пунктів 3, 8, 11 частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 40 Закону №580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної Постанови відповідачами надано відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які фіксують подію правопорушення 13.10.2022 та відеозапис розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача 15.10.2022, а також фотознімок розташування ТЗ позивача на проїзній частині дороги.

Із перелічених відеозаписів видно, що прибувши на блок-пост працівники поліції підійшли до позивача з`ясувати обставини зупинки особовим складом відповідного блок-поста. Той у відповідь зазначив, що посварився з дружиною. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, останній погодився і кожен у своєму авто чекали на те, поки підвезуть прилад Драгер. Виявлене порушення було зафіксовано о 23/38 год 13.10.2022, ТЗ позивача 14.10.2022 о 01/54 год. Станом на час складання Акту позивача на місці події не було, з його слів він пішов додому чекати на дзвінок від поліцейських про те, що до них уже підвезли прилад на виявлення стану алкогольного сп`яніння, і тоді б позивач повернувся на місце події. Працівники поліції, тим часом при понятих здійснили огляд ТЗ, викликали евакуатор і доставили відповідний ТЗ на штраф майданчик.

15.10.2022 при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач знаходився у відділку поліції, де йому вручили Постанову та відповідні докази на підтвердження вчиненого правопорушення.

Так дійсно при розгляді справи між поліцейськими та позивачем виникали словесні перепалки, однак позивачу роз`ясненні його права та обов`язки, надано на ознайомлення письмові докази, ознайомлено із відео фіксацією події вчинення порушення, вручено Постанову та письмові докази, які вимагались позивачем.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суд першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази конкретного місця розташування ТЗ позивача на проїзній частині дороги, так як у матеріалах справи наявний фотознімок ТЗ ОСОБА_1 , який розташований на проїзній частині дороги зі смугами двох напрямків руху, відповідне розташування ТЗ також зафіксовано і на записі з нагрудних камер поліцейських, які робили огляд ТЗ перед тим, як відправити автомобіль на штраф майданчик.

Крім того, задовольняючи позовну вимогу про визнання протиправними дій Інспектора-2 щодо тимчасового затримання ТЗ згідно Акта, суд обмежився лише цитуванням норм матеріального права без наведення жодних обґрунтувань чому такі дії були протиправними.

З огляду на викладене, наявними у матеріалах доказами підтверджується факт порушення позивачем правил зупинки ТЗ без дотримання вимог пунктів 9.9-9.11 ПДР. Будь-які процесуальні порушення при складані матеріалів про притягнення особи до відповідальності та розгляду справи про адміністративне правопорушення не спротовують факт вчинення такого порушення.

Крім того, доводи позивача про те, що у нього працівниками патрульної поліції чи особами на блок-пості було забрано ключі від автомобіля, документи не відповідають встановленим обставинам справи, так як посвідчення водія і реєстраційний документ на ТЗ позивач пред`являв з телефона, після чого працівники поліції дозволили останньому повернутися до автомобіля та зачекати поки підвезуть прилад на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відтак, підстав для скасування Постанови немає, наведені висновки суду першої інстанції є помилковими, а відповідні доводи позивача надумані, свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи в свою користь.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2023 року в частині, якою позовні вимоги задоволено, скасувати та прийняти постанову, якою у задоволені цих позовних вимог та вимоги про розподіл судових витрат відмовити.

В решті рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний