Справа № 380/15302/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/15302/22 пров. № А/857/18643/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі №380/15302/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Качур Р.П., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 30.11.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у зарахуванні періоду з 01 листопада 2019 року по 17 березня 2021 року на відокремленому підрозділі шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля». На думку позивача, він не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо повноти сплати страхових внесків. Позивач вважає, що такі дії відповідача щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу спірного періоду порушують його права, відтак він звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування до пільгового (спеціального) стажу за списком № 1 періоду роботи ОСОБА_1 у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження»» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.11.2019 по 17.03.2021 та у відмові у перерахунку розміру пенсії, з урахуванням вказаного стажу, відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 26.03.2021 по 01.01.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 період роботи ОСОБА_1 у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження»» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.11.2019 по 17.03.2021 та здійснити ОСОБА_1 з 26.03.2021 по 01.01.2022 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням вказаного стажу, згідно зі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням раніше виплаченої пенсії.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що при призначенні пенсії позивачу не зараховано до страхового стажу та до стажу роботи за Списком № 1 з повним робочим днем під землею період роботи з 01.11.2018 по 31.01.2020, оскільки згідно з «Індивідуальними відомостями про застраховану особу» Форми ОК-5 ОСОБА_1 за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків відокремленим підрозділом шахти «Шахта «Відродження»» Державного підприємства «Львіввугілля». Апелянт зазначає, що страховий стаж позивача, обчислений по 31.10.2018 становив 32 роки 07 місяців 11 днів, в тому числі 13 років 02 місяців 23 дні пільгового стажу за списком № 1. Вказав, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 13.01.2022 встановленого зразка про перерахунок пенсії відповідно до положень Закону № 345, за результатами розгляду якої, з 01.01.2022 проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до абзацу 3 частини 1 ст. 28 Закону № 1058 та ст. 8 Закону № 345. При проведення такого перерахунку зараховано період роботи позивача з 01.11.2018 по 31.08.2020 до страхового стажу та стажу роботи за списком № 1 з повним робочим днем під землею. Щодо зарахування вказаного періоду з дати призначення пенсії, стверджує, що такий зарахуванню не підлягає у зв`язку з тим, що позивач не звертався із відповідною заявою встановленого зразка.. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 19.12.1988 позивач, ОСОБА_1 , зокрема:

- з 23.05.1988 прийнятий на час проходження практики підземним учнем електрослюсаря з повним робочим днем під землею у шахту імені Ленінського комсомолу;

- з 05.07.1988 звільнений у зв`язку з закінченням практики;

- з 28.12.1988 прийнятий на час проходження практики підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею у шахту імені Ленінського комсомолу;

- з 30.04.1989 звільнений у зв`язку з закінченням виробництвом практики;

- з 12.08.1991 прийнятий підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею шахту №3 «Великомостівська»;

- з 18.05.1993 звільнений по п. 5 ст. 35 КЗпП України, у зв`язку з переведенням у Львівське обласне управління Національного банку України;

- з 30.10.2007 прийнятий підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею у шахту «Відродження»;

- з 12.09.2008 переведений підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 01.02.2009 переведений підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем під землею для виконання гірничих робіт в шахті і направлений на підземну дільницю;

- з 02.03.2010 переведений для виконання гірничих робіт в шахті підземним механіком з повним робочим днем під землею;

- з 01.10.2016 переведений підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем під землею, направлений на підземну дільницю для виконання гірничих робіт в шахті;

- з 15.03.2021 звільнений по п. 2 ст. 40 КЗпП України внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я з виплатою одноразової допомоги згідно з колективним договором.

ОСОБА_1 з 24.02.2020 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 13.01.2022, в якій просив перерахувати пенсію відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 29.07.2022 у якій просив здійснити йому перерахунок і виплату (повернення) недоотриманої пенсії за період з 01.09.2020 по 31.12.2021 з урахуванням страхового стажу та пільгового стажу за Списком № 1 по17.03.2021 та з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345 та раніше проведених виплат.

Листом № 10748-11158/Д-52/8-1300/22 від 15.08.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області роз`яснило позивачу, що його пенсійне забезпечення здійснюється згідно з чинним законодавством на підставі документів пенсійної справи про стаж і заробіток. Зазначено, що при призначенні пенсії позивачу враховано 49 років 05 місяців 11 днів страхового стажу, тому числі: 15 років 23 дні стажу на підземних роботах, що дає право на обчислення пенсії відповідно до статті 8 Закону України № 345. Щодо порушеного позивачем питання про перерахунок пенсії з 01.09.2020 відповідно до статті 8 Закону № 345 повідомив, що перерахунок пенсії у зв`язку з набуттям стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058 проводяться за заявою пенсіонера, як це визначено частиною 4 статті 12 Закону № 1058. Відповідач зазначив, що позивач з заявою про перерахунок пенсії (встановленого зразка) у зв`язку з набуттям стажу, необхідного для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 Закону України № 1058 впродовж 2020-2021 не звертався.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, не зарахувавши до загального та підземного стажу позивача періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження»» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 листопада 2019 року по 17 березня 2021 року, посилався на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка, як це визначено ч. 4 ст. 42 Закону № 1058. З цього приводу суд зазначає, що відповідно до вказаної норми, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Судом зазначено, що вказана норма підлягає застосуванню у тому випадку, коли пенсіонер продовжує працювати, та має право на включення до страхового стажу періоду роботи, який дає право на пенсію, вже після призначення такої. Разом з цим, суд звертає увагу, що позивачем подано до відповідача заяву від 29.07.2022 у якій чітко викладено аргументи та вимоги. Відтак суд критично оцінює доводи відповідача про те, що не подання позивачем заяви встановленого зразку позбавляє останнього права на зарахування спірного періоду роботи до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 .

Також відповідача стверджує, що за вказаний спірний період відсутні відомості про сплату страхових внесків роботодавцем. З цього приводу, суд зазначає таке.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 Закону № 1788-ХІІ).

На виконання вимог статті 62 Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі ч. 1 ст. 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ст. 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Вказане свідчить про те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, яка викладена Верховним Судом раніше, зокрема у постанові від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а.

Крім того, пільговий (підземний) характер виконуваної позивачем роботи у спірний період підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 148 від 17.03.2021.

Судом встановлено, що позивач з 01 листопада 2019 року по 17 березня 2021 року працював підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем під землею. Оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, то відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача зазначений період до страхового стажу та стажу роботи за Списком № 1 (пільгового стажу).

Матеріалами справи підтверджується факт проведення перерахунку пенсії позивача з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01.01.2022.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку є саме визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні до загального та пільгового (спеціального) страхового стажу за Списком № 1 позивачу періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження»» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.11.2019 по 17.03.2021 та у відмові у перерахунку розміру пенсії, з урахуванням вказаного стажу, відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 26.03.2021 по 01.01.2022 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 період роботи позивача у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження»» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.11.2019 по 17.03.2021 та здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, з урахуванням вказаного стажу, згідно зі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 26.03.2021 по 01.01.2022, з урахуванням раніше виплаченої пенсії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі №380/15302/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький