Справа № 620/1910/23
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року Чернігів Справа № 620/1910/23

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника позивача Томилка М.М.,

представника відповідача Родінченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства ПрАТ ''НАК ''Надра України'' ''Чернігівнафтогазгеологія'' до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство ПрАТ ''НАК ''Надра України'' ''Чернігівнафтогазгеологія'' звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області та просить: визнати протиправним та скасувати рішення № 10/4-2501 від 16.02.2023 про стягнення готівкових коштів з рахунків Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ в рахунок погашення податкового боргу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області № 10/4-2501 від 16.02.2023 є протиправним та підлягає скасуванню з наступних підстав.

При винесенні оскаржуваного рішення контролюючий орган невірно визначив суму податкового боргу, оскільки платником здійснювалась оплата податковий зобов`язань з ПДВ та земельного податку.

За окаржуваним рішенням підлягає стягненню невідома сума, відсутні відомості про наявність боргу.

Рішення протиправно окреслює всю суму податкового боргу, без врахування того, що податковий борг виникає не тільки на підставі декларацій, а й з інших підстав.

У оскарженому рішення деталізації джерела погашення податкового боргу, а також за рішенням, відповідно до пункту 95.5 статті 95 ПКУ, передбачено погашення податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків платника у банку.

Наявність численних недоліків форми оскаржуваного рішення, які суперечать правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду: від 19 травня 2020 року у справі №820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі №810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі №808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Головним управлінням Державної податкової служби у Чернігівській області було прийнято рішення № 10/4-2501 від 16.02.2023 про стягнення готівкових коштів з рахунків Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ в рахунок погашення податкового боргу.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України ( надалі ПК України, ПКУ) у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках - рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи.

При цьому, відповідно до змін, внесених до пункту 95.5 статті 95 ПКУ згідно з Законом №1914-ІХ від 30.11.2021 року, наразі стягнення коштів з рахунків у банку, здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу вне залежності від суми податкового боргу, який виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку.

З аналізу зазначеної правової норми випливає, що податковим законодавством встановлені особливі умови для стягнення податкового боргу за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, якими є:

наявність узгодженого грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що набули статусу податкового боргу;

не сплата такого податкового боргу протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати;

відсутність непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань та/аб

Крім того, податковим законодавством визначено, що рішення керівника приймається лише щодо стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках.

Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках, у рахунок погашення податкового боргу, приймається у формі, затвердженій наказом ДПС України від 06 грудня 2019 року №199.

16 лютого 2023 року заступником Головного управління ДПС у Чернігівській області прийнято рішення №10/4-2501 про погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках.

Зазначене рішення прийнято у зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених грошових зобов`язань, самостійно визначених платником у податкових деклараціях з ПДВ та земельному податку з юридичних осіб, а саме:

1. Декларацій з ПДВ на загальну суму 9 698 390 грн.

в сумі 208 210 грн. за декларацією № від 17.07.2018 року з терміном сплати 30.07.2018 року;

в сумі 139 272 грн. за декларацією № від 17.08.2018 року з терміном сплати 30.08.2018року;

в сумі 180 170 грн. за декларацією № від 19.09.2018 року з терміном сплати 30.09.2018 року;

в сумі 199 712 грн. за декларацією № від 22.10.2018 року з терміном сплати 30.10.2018 року;

в сумі 193 760 грн. за декларацією № від 20.11.2018 року з терміном сплати 30.11.2018 року;

в сумі 149 074 грн. за декларацією № від 20.12.2018 року з терміном сплати 30.12.2018 року;

в сумі 1 848 834 грн. за декларацією № від 21.01.2019 року з терміном сплати 30.01.2019 року;

в сумі 179 976 грн. за декларацією № від 20.02.2019 року з терміном сплати 01.03.2019 року;

в сумі 329 713 грн. за декларацією № від 19.03.2019 року з терміном сплати 30.03.2019 року;

в сумі 117 143 грн. за декларацією № від 22.04.2019 року з терміном сплати 30.04.2019 року;

в сумі 112 478 грн. за декларацією № від 20.05.2019 року з терміном сплати 30.05.2019 року;

в сумі 510 906 грн. за декларацією № від 19.06.2019 року з терміном сплати 30.06.2019 року;

в сумі 14 052 грн. за декларацією № від 18.07.2019 року з терміном сплати 30.07.2019 року;

в сумі 162 000 грн. за декларацією № від 19.08.2019 року з терміном сплати 30.08.2019 року;

в сумі 227 809 грн. за декларацією № від 18.09.2019 року з терміном сплати 30.09.2019 року;

в сумі 250 290грн. за декларацією № від 18.10.2019 року з терміном сплати 30.10.2019 року;

в сумі 160 719 грн. за декларацією № від 19.11.2019 року з терміном сплати 30.11.2019 року;

в сумі 167 213 грн. за декларацією № від 17.12.2019 року з терміном сплати 30.12.2019 року;

в сумі 198 451 грн. за декларацією № від 20.01.2020 року з терміном сплати 30.01.2020 року;

в сумі 98 878 грн. за декларацією № від 19.02.2020 року з терміном сплати 01.03.2020 року;

в сумі 145 972 грн. за декларацією № від 17.03.2020 року з терміном сплати 30.03.2020 року;

в сумі 142 398 грн. за декларацією № від 17.04.2020 року з терміном сплати 30.04.2020 року;

в сумі 253 679 грн. за декларацією № від 19.05.2020 року з терміном сплати 01.06.2020 року;

в сумі 169 161 грн. за декларацією № від 18.06.2020 року з терміном сплати 30.06.2020 року;

в сумі 188 443 грн. за декларацією № від 20.07.2020 року з терміном сплати 30.07.2020 року;

в сумі 137 463 грн. за декларацією № від 19.08.2020 року з терміном сплати 31.08.2020 року;

в сумі 279 882 грн. за декларацією № від 17.09.2020 року з терміном сплати 31.08.2020 року;

в сумі 106 114 грн. за декларацією № від 19.10.2020 року з терміном сплати 30.10.2020 року;

в сумі 117 249 грн. за декларацією № від 18.11.2020 року з терміном сплати 30.11.2020 року;

в сумі 176 206 грн. за декларацією № від 18.12.2020 року з терміном сплати 30.12.2020 року;

в сумі 137 421 грн. за декларацією № від 19.01.2021 року з терміном сплати 01.02.2021 року;

в сумі 235 314 грн. за декларацією № від 18.02.2021 року з терміном сплати 02.03.2021 року;

в сумі 228 840 грн. за декларацією № від 19.03.2021 року з терміном сплати 30.03.2021 року;

в сумі 195 407 грн. за декларацією № від 16.04.2021 року з терміном сплати 30.04.2021 року;

в сумі 172 184 грн. за декларацією № від 19.05.2021 року з терміном сплати 31.05.2021 року;

в сумі 161 694 грн. за декларацією № від 18.06.2021 року з терміном сплати 31.05.2021 року;

в сумі 202 909 грн. за декларацією № від 19.07.2021 року з терміном сплати 30.07.2021 року;

в сумі 177 258 грн. за декларацією № від 18.08.2021 року з терміном сплати 30.08.2021 року;

в сумі 187 026 грн. за декларацією № від 20.09.2021 року з терміном сплати 30.09.2021 року;

в сумі 221 978 грн. за декларацією терміном сплати 01.11.2021 року;

в сумі 231 871 грн. за декларацією № від 18.11.2021 року з терміном сплати 30.11.2021 року;

збільшення суми ПДВ на 667 грн. Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № за 01.08.2021 з терміном сплати 17.12.2021року;

в сумі 223 902 грн. за декларацією № від 17.12.2021 року з терміном сплати 30.12.2021 року;

в сумі 156 692 грн. за декларацією № від 19.01.2022 року з терміном сплати 31.01.2022 року;

2. Декларацій з земельного податку на загальну суму 5 351 213 грн. 52 коп.

в сумі 167 429 грн. 20 коп. за грудень 2017р. за Податковим розрахунком земельного податку № від 14.02.2017 року з терміном сплати 30.01.2018р.;

в сумі 1 676 404 грн. 91 коп. за Податковим розрахунком № від 19.02.2018 року (щомісячні платежі за період з січня по листопад 2018 року - 139700.41 грн., в грудні 2018р. - 139700,40 грн. з термінами сплати щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним);

в сумі 1 447 357 грн. 55 коп. за Податковим розрахунком № від 20.02.2019 року (щомісячні платежі за період з січня по листопад 2019 року - 120613.13 грн., в грудні 2019р. - 120613,12 грн. з термінами сплати щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним);

в сумі 1 447 357 грн. 55 коп. за Податковим розрахунком № від 19.02.2020 року (щомісячні платежі за період з січня по листопад 2020 року - 120613.13 грн., в грудні 2020р. - 120613,12 грн. з термінами сплати щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним);

в сумі 612 520 грн. 08 коп. за Податковим розрахунком № від 19.02.2021 року (щомісячні платежі за період з січня по грудень 2021 року - 51 032.34 грн. з термінами сплати щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним).

Наявність не сплачених податкових зобов`язань, за вказаними податковими деклараціями, підтверджується інтегрованими карткою платника з ПДВ та земельного податку, які згідно з наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року № 5 «Про затвердження Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування» (зареєстрований в Міністерстві юстиції 15 березня 2021 р. за N321/35943) ведуться з метою обліку нарахованих і сплачених сум податку, містять інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами за відповідними податками.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Таким чином, податкові зобов`язання, визначені зазначеними деклараціями, відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, мають статус податкового боргу.

Відповідно до положень пунктів 59.1 та 59.4 ст.59 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає податкову вимогу у разі коли у платника податків виник податковий борг, а також у разі коли платник податків самостійно подав податкову декларацію, але не погасив суми податкового зобов`язання у строк, установлений ПК України ( без попереднього надсилання ППР).

Контролюючим органом позивачу були надіслані наступні податкові вимоги, відповідно до Закону України від 21.12.2000 року №2181-Ш «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що був чинний на дату їх формування:

податкова вимога №1/302 від 03.03.2010 року, яка скерована платнику за його юридичною адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та отримана представником позивача 10.03.2010р., що підтверджується наданими доказами;

податкова вимога №2/454 від 14.04.2010 року, яка безпосередньо вручена представнику позивача 19.04.2010 року, що підтверджується його підписом на корінці податкової вимоги. За приписами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимоги додатково не надсилається (не вручається). Оскільки з 2010 року у платника безперервно існує податковий борг, додатково податкова вимога не надсилалась.

У відповідача відсутні непогашені зобов`язання держави щодо повернення податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань та/або бюджетного відшкодування ПДВ або наявність такого непогашеного зобов`язання у сумі, що є меншою за суму податкового боргу.

Форма рішення №10/4-2501 від 16.02.2023 року відповідає вимогам наказу ДПС України від 06 грудня 2019 року №199.

Зазначене Рішення надіслано платнику відповідно до вимог пункту 42.2 статті 42 ПК України на його юридичну адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та отримано представником позивача 02.03.2023 р., що підтверджується наданими доказами.

Оскаржуване рішення надіслано разом з супровідним листом №1370/6/25-01-13-02-21 від 16.02.2023 року та додатками на 3 арк. ( розрахунок боргу за рішенням із зазначенням податкових декларацій, на підставі яких виник податковий борг).

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято контролюючим органом у межах повноважень, у спосіб та у порядку, передбачених чинним законодавством.

Щодо аргументів оскарження рішення, викладених у позові, суд зазначає наступне.

У позовній заяві ДП «Чернігівнафтогазгеологія» посилається на те, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового боргу, оскільки платником здійснювалась оплата податковий зобов`язань з ПДВ та земельного податку.

На підтвердження цього позивачем надані довідка-розрахунок про сплату ПДВ та довідка- розрахунок про сплату земельного податку.

Наведені висновки позивача є хибними з огляду на таке.

З наданих довідок вбачається, що в платіжних дорученнях на сплату податкових зобов`язань в призначенні платежу наводиться посилання на те, що платежі здійснювались за відповідними податковими деклараціями із зазначенням їх номеру, дати та терміну сплати.

Положеннями пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Так, зокрема, з інтегрованою картки платника з земельного податку вбачається, що сума 791580 грн., сплачена платіжним дорученням від 19.04.2021 року в рахунок погашення податкового боргу за податковою декларацією № (згідно з призначенням платежу), зарахована контролюючим органом в рахунок зменшення боргу минулих років за декларацією № від 14.02.2017 року.

Сума 55 865 грн. 63 коп., сплачена 24.05.2021 року за платіжним дорученням №3203 в рахунок погашення боргу за декларацією № від 18.10.2021 року (згідно з призначенням платежу), також зарахована а рахунок погашення зобов`язання за декларацією № від 14.02.2017 року в порядку черговості виникнення боргу.

Аналогічним чином здійснювалось зарахування платежів з податку на додану вартість.

Так, платіж, здійснений 11.07.2018 року в сумі 15 400 грн. в рахунок погашення податкового боргу за податковою декларацією № від 17.07.2018 року (згідно з призначенням платежу) зарахований в рахунок погашення боргу за декларацією від 18.07.2014 року.

А платіж, здійснений 08.08.2018 року в сумі 38 110 грн. в рахунок погашення податкового боргу за податковою декларацією № від 17.08.2018 року (згідно з призначенням платежу) зарахований в рахунок погашення боргу за декларацією від 20.08.2014 року.

Зарахування всіх платежів, які зазначені платником у довідці-розрахунку про суми сплаченого земельного податку та довідці-розрахунку про суми сплаченого ПДВ, було здійснено відповідно до приписів пункту 87.9 статті 87 ПКУ, що підтверджується наданими копіями ІКП з ПДВ та земельного податку.

Після зарахування сплачених платежів, відповідно до декларацій, зазначених у додатках Ао оскаржуваного рішення, позивач мав податковий борг з ПДВ в загальній сумі 9 698 390 грн. та податковий борг з земельного податку в загальній сумі 5 351 213 грн. 52 коп.

Таким чином, розмір податкового боргу, що підлягає стягненню за оскаржуваним рішенням, визначений з урахуванням платежів, сплачених позивачем.

Також суд не погоджується з твердженням позивача, що за оскаржуваним рішенням підлягає стягненню невідома сума, відсутні відомості про наявність боргу.

Так, сума боргу з ПДВ в сумі 9 698 390 грн. та земельного податку в сумі 5 351 213 грн. 52 коп. зазначається у супровідному листі №1370/6/25-01-13-02-21 від 16.02.2023 року та у додатках до оскаржуваного рішення ( розрахунок боргу за рішенням), де перелічені всі податкові декларацій, на підставі яких виник податковий борг з посиланням на їх номери, дати, суми зобов`язань та терміни сплати, також зазначені загальні суми податкового боргу за кожним з податків.

Суд критично ставиться до твердження позивача про те, що рішення протиправно окреслює всю суму податкового боргу без врахування того, що податковий борг виникає не тільки на підставі декларацій, а й з інших підстав.

Доданий відповідачем до рішення розрахунок боргу з переліком декларацій, на підставі який виник такий борг, нівелює це твердження позивача.

Щодо твердження позивача про відсутність офіційно встановленої форми рішення, суд зазначає, що форма рішення про стягнення коштів платника за рішенням керівника затверджена наказом Державної податкової служби від 06.12.2019 року №199.

Наказ видано відповідно до пункту 9 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року №227 в межах повноважень, передбачених законом.

Зазначеним пунктом Положення визначено, що ДПС видає накази організаційно- розпорядчого характеру, які можуть бути скасовані КМУ.

Наразі зазначений наказ Кабінетом Міністрів України не скасовано, тож він є чинним і затверджена ним форма рішення підлягає використанню при складанні та реєстрації Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Щодо посилання позивача на відсутність, в оскарженому рішенні, деталізації джерела погашення податкового боргу, а також на те, що за рішенням керівника, відповідно до пункту 95.5 статті 95 ПКУ, передбачено погашення податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків платника у банку, суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що рішенням керівника не може бути передбачено стягнення коштів платника з рахунків у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ, проте замовчує той факт, що контролюючий орган з метою погашення податкового боргу за оскаржуваним рішенням, звертався виключно до банків, що обслуговують платника, з метою стягнення безготівкових коштів з рахунків, що обслуговують такими банками.

Доданими до матеріалів справи платіжними інструкціями №282 від 23.02.2023 року, №275 від 23.02.2023 року, №283 від 23.02.2023 року, №274 від 23.02.2023 року підтверджується факт звернення відповідача виключно до банків, що обслуговують рахунки позивача, з метою стягнення безготівкових коштів в рахунок погашення податкового боргу.

Відтак дії контролюючого органу щодо стягнення безготівкових коштів з рахунків у банку відповідають приписам пункту 95.5 статті 95 ІІКУ, тож є правомірними.

Щодо наявності недоліків форми оскаржуваного рішення, з посланням на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду: від 19 травня 2020 року у справі №820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі №810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі №808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, суд зазначає наступне.

У зазначених постановах Верховний Суд сформулював загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення, які полягають у тому, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів.

Оскаржуване рішення прийнято в межах компетенції відповідача, з його змісту, з урахуванням додатків з переліком декларацій, на підставі яких виник податковий борг, можна чітко встановити зміст цього рішення щодо стягнення податкового боргу та суму такого боргу, що виник в певній сумі за певними деклараціями з ПДВ та земельного податку, рішення відповідає критеріям правомірності, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Наведені обставини дають підстави суду для висновку, що рішення №10/4-2501 від 16.02.2023 року про стягнення коштів Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу прийнято Головним управлінням ДПС у Чернігівській області з додержанням приписів чинного законодавства.

Враховуючи викладене вище, в задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства ПрАТ ''НАК ''Надра України'' ''Чернігівнафтогазгеологія'' необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Дочірнього підприємства ПрАТ ''НАК ''Надра України'' ''Чернігівнафтогазгеологія'' (вул.Шевченка, 15, м.Чернігів,14000) до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (вул.Реміснича, буд.11, м.Чернігів,14000) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2023 року.

Суддя С.Л. Клопот