Справа № 520/22637/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення заяви

06 квітня 2023 р. справа № 520/22637/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Лариси Мар`єнко, розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача в порядку ст.383 КАС України на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 року по справі №520/22637/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у відмові здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 року відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 03 вересня 2021 року № ФХ119129, надану Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розміру 90 % грошового забезпечення відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 03 вересня 2021 року №ФХ119129, надану Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (№2011-XII), постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», з урахуванням проведених платежів.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Ухвалою суду від 10.11.2022 виправити описку в рішенні Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/22637/21 від 08.12.2021 року, а саме: вказавши в абзаці 3 резолютивної частини рішення суду дату з якої необхідно здійснювати перерахунок пенсії позивача на підставі довідки від 03 вересня 2021 року №ФХ119129, надану Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки - "з 01.04.2019 року".

Згідно інформації з системи "Діловодства спеціалізованого суду" рішення суду у справі №520/22637/21 набрало законної сили 11.01.2022 року.

31.03.2023 року, через канцелярію суду надійшла заява представника позивача в порядку ст.383 КАС України, в якій він просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розміру 90 % грошового забезпечення відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 03 вересня 2021 року №ФХ119129, надану Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з 01.04.2019 року, право на перерахунок та виплату якої підтверджено рішенням Харківського окружного адміністративного суду 08 грудня 2021 року у адміністративній справі №520/22637/21 з урахуванням ухвали від 10 листопада 2022 року у адміністративній справі № 520/22637/21.

2. Поновити порушене право позивача, підтверджене рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у адміністративній справі № 520/22637/21 з урахуванням ухвали від 10 листопада 2022 року у адміністративній справі № 520/22637/21, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) пенсію у розміру 90 % грошового забезпечення відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 03 вересня 2021 року №ФХ119129, надану Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з 01.04.2019 року, з урахуванням проведених платежів.

3. Встановити відповідачу строк для надання відповіді щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у адміністративній справі №520/22637/21 з урахуванням ухвали від 10 листопада 2022 року у адміністративній справі №520/22637/21 в повному обсязі: перерахунок та виплата позивачу пенсії у розміру 90% грошового забезпечення відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 03 вересня 2021 року №ФХ119129, надану Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з 01.04.2019 року.

Суддя після одержання заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 383 цього Кодексу.

Згідно ст.383 КАС України - особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Суд зазначає, що ст.383 КАС України спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

У свою чергу, як визначено в ст.1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог статті 2 вказаного Закону, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому, подана у даній справі в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України заява до передбаченого частиною 2 статті 3 Закону "Про судовий збір" вичерпного переліку заяв за подання яких судовий збір не справляється, не відноситься.

З системного аналізу викладених положень, вбачається, що на позивача покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України "Про судовий збір".

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивача закріплених у статті 5 Закону "Про судовий збір" пільг останній не надав.

Втім, позивачем, в порушення вимог пункту 9 частини 2 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України документа про сплату судового збору не надано, підстав для звільнення його від сплати судового збору не зазначено.

Аналогічні висновки щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви в порядку статті 383 КАС України відображені також у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі №807/220/18 (провадження № К/9901/6667/19), від 25.06.2020 у справі №0240/2226/18-а, від 26.05.2020 року у справі №2-а-2733/11.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань представника позивача на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.01.2020 року по справі №440/207/19 як на підставу відсутності обов`язку по сплаті судового збору за подання даної заяви незазначення розміру судового збору, який необхідно сплатити за подання заяви у порядку ст.383 КАС України, суд зазначає, що ст.383 КАС України не передбачено обов`язку суду визначити точну суму судового збору на відміну від приписів ч.2 ст.169 КАС України, відповідно до яких при прийнятті ухвали про залишення позовної заяви без руху з підстави несплати судового збору у встановленому розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Крім того, у згаданій представником позивача постанові від 20.01.2020 року по справі №440/207/19, Верховний Суд не викладав висновки щодо можливості відступити від правової позиції Великої Палати Верховного Суду стосовно необхідності сплати судового збору за подачу заяви в порядку статті 383 КАС України, викладеній у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17.

Зазначена правова позиція висловлена також в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 року у справі №520/129/20.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції досліджено всі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Таким чином, враховуючи те, що подана позивачем в порядку ст. 383 КАС України заява позивача не відповідає вимогам, визначеним п.9 ч.2 ст.383 КАС України, суд дійшов до висновку щодо повернення заяви позивачу, у відповідності до вимог ч.5 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача в порядку ст.383 КАС України на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 року по справі №520/22637/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лариса МАР'ЄНКО