Справа № 520/2617/22
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 р. Справа № 520/2617/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Шевченко О.В.) від 02.09.2022 по справі №520/2617/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення позивачу пенсії у розмірі 59 % замість 64 % відповідних сум грошового забезпечення, з 01.12.2010 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі 64% сум відповідних сум грошового забезпечення з 01.12.2010 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити позивачу виплату суми всієї перерахованої пенсії за весь період з 01.12.2010 по дату перерахунку пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі Закон № 2262-ХІІ) у розмірі 59 % грошового забезпечення. На думку позивача, оскільки він звільнений у запас за станом здоров`я, при призначенні пенсії за вислугу років відповідач повинен був застосувати норми пункту "а" ч. 1 ст.13 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до якого особам звільненим у відставку за станом здоров`я призначається пенсія у розмірі 55 % грошового забезпечення, а потім збільшується на 3 % за кожний рік, що перевищує 20 річний стаж служби. Тобто позивач вважає, що маючи 23 календарних роки вислуги має право на пенсію в розмірі 64 % грошового забезпечення. Однак відповідачем було безпідставно відмовлено позивачу у збільшенні основного розміру пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення позивачу пенсії у розмірі 59 % грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 64% грошового забезпечення з урахуванням частини 2 статті 51 Закону № 2262-XII.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь позивача судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також порушено норми процесуального права.

Вказує, що на момент призначення пенсії позивачу п. "а" ч.1 ст.13 Закону № 2262-XII діяв в редакції Закону від 04.02.1994 №3946-12, за змістом якої пенсії за вислугу років військовослужбовцям призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 відсотків, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. За кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Оскільки позивача звільнено зі служби не у відставку, а у запас у зв`язку з хворобою, що є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин, а розмір 55% грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені саме у відставку за віком або за станом здоров`я, вказані положення на позивача не поширюються.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Вказані ухвали разом з апеляційною скаргою направлені позивачу засобами поштового зв`язку.

Відповідачу та представнику позивача вказані ухвали (представнику позивача разом з апеляційною скаргою) надіслано в їх електронні кабінети, що підтверджуються наявними в матеріалах справи довідками.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, що підтверджено копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Так, 01.12.2010 року наказом №181 ГУМВС України в Харківській області / по особовому складу / майора ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України (через хворобу). Вислуга років у пільговому обчисленні складає 23 роки 00 місяців 02 дні. Після звільнення зі служби позивачу призначено пенсію за вислугу років з 01.12.2010 року.

Згідно довідки ГУ ПФУ в Харківській області №7258 від 17.12.2021 року основний розмір пенсії позивача складає 59% (50 % +9 % (3 роки вислуги понад 20 років) відповідних сум грошового забезпечення (вислуга років 23) (а.с. 16 - 17).

Позивач вважає, що ГУ ПФУ в Харківській області не вірно призначено пенсію у розмірі 59 % грошового забезпечення, оскільки пенсійним органом не враховано те, що позивач має право на визначення розміру пенсії, виходячи з 55 % грошового забезпечення, як особа, що має 20 років вислуги та звільнений через хворобу, а тому розмір пенсії має становити 64 % ( 55 % +9 % (3 роки вислуги понад 20 років).

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи положення пункту "а" частини 1 статті 13 вказаного Закону № 2262-ХІІ, позивач має право на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 64 % грошового забезпечення (55% грошового забезпечення (20 років вислуги) + 9% (3 роки вислуги). Відтак, призначаючи позивачу пенсію у розмірі 59 % відповідних сум грошового забезпечення Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені в Законі № 2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-ХІІ, (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

За приписами п. "а" статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б" - "д" ст. 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону.

Пунктом "а" частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (п. "а" ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст.43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час виникнення спірних відносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до п.62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (в редакції чинній на момент призначення пенсії, далі - Положення №114) звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

За змістом підпункту "б" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Натомість відповідно до підпункту "б" пункту 65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом № 2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня). Натомість звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Під час розгляду справи встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу Головного управління МВС України в Харківській області 01.12.2010 року наказом №181, позивача звільнено з органів внутрішніх справ України у запас через хворобу відповідно до п. 64 «б» Положення КМУ № 114 (а.с. 11).

Оскільки позивач звільнений в запас за станом здоров`я, а не у відставку за станом здоров`я, з огляду на що в силу положень п. "а" ст. 13 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років має призначатись у розмірі 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, беручи до уваги, що на момент звільнення зі служби вислуга років позивача становила 23 роки, пенсія за вислугу років має складати 59 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що підстави щодо призначення пенсії позивачеві у розмірі 64 % відповідних сум грошового забезпечення відсутні, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 05 лютого 2021 року у справі №1.380.2019.000262, від 11 березня 2021 року у справі №1.380.2019.002722.

Крім того, за правилами статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції Закону від 23.12.2015 №900-VIII) пенсії перераховують у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Водночас з 01 січня 2016 року не відбулось підвищення чи ведення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" внесено зміни в пункт "а" статті 13 Закону № 2262-XII та розширено коло осіб, яким призначається пенсія на підставі пункту "а" частини першої статті 13 цього Закону за рахунок осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Як вже зазначалось, позивач звільнений у запас за пунктом 64 "б" (через хворобу) 01.12.2010року, службу в поліції не проходив, а отже, норма статті 13, яка набрала чинності з 07.11.2015 на позивача не розповсюджується.

З огляду на зазначене передбачені статтею 63 Закону №2262-XII підстави для перерахунку раніше призначених пенсій не настали.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 квітня 2022 року у справі №0540/6069/18-а.

Висновки суду першої інстанції про те, що враховуючи положення пункту "а" частини 1 статті 13 вказаного Закону № 2262-ХІІ, позивач має право на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 64 % грошового забезпечення є необґрунтованими та такими, що суперечать наведеним вище висновкам суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 по справі №520/2617/22 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло