Справа № 240/23149/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Житомир

справа № 240/23149/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 09.06.1998 по 24.02.1999 в Кооперативі Синій камінь; з 05.05.2014 по 20.11.2014 в ТОВ Золотодобувне підприємство Зимовичі; з 14.04.2015 по 22.11.2016 в ТОВ Золотодобувне підприємство Дружба та до пільгового стажу період роботи з 16.03.1994 по 01.04.1997 в ОАО ЗДП Тукурингра; з 27.11.2001 по 11.05.2007 в ТОВ Лавіком; з 01.09.2008 по 17.03.2014 в ТОВ Граніт-Холдинг; з 05.05.2014 по 20.11.2014 в ТОВ Золотодобувне підприємство Зимовичі; з 14.04.2015 по 22.11.2016 в ТОВ Золотодобувне підприємство Дружба для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, починаючи з дати набутого права за призначенням пенсії, тобто з 12.04.2022, що настає за днем досягнення пенсійного віку на пільгових умовах з урахуванням довідки про заробітну плату від 01.11.2005 №75, виданої ОАО ЗДП Тукурингра.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.07.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Однак Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, зазначивши при цьому, що страховий стаж становить 28 років 5 днів, а пільговий стаж роботи за Списком №2 відсутній.

Вважає, що вказані періоди мають бути зараховані до пільгового стажу роботи при призначенні пенсії, оскільки документально підтверджені відповідними довідками. З урахуванням зазначеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи ( у порядку письмового провадження).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№1310/23).

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Однак зазначає, що за поданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності:

- з 09.06.1998 по 24.02.1999, оскільки дані записи завірені печаткою СРСР (рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області);

- з 04.03.1999 по 26.11.2001, оскільки виявлено невідповідність в датах (дата звільнення 26.11.2001, яка відрізняється від дати в наказі про звільнення 26.11.2000, тобто з різницею в 1 рік);

- з 05.05.2014 по 20.11.2014 та з 14.04.2015 по 22.11.2016, оскільки відсутня інформація від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

До стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 не враховано періоди роботи позивача, оскільки документального підтвердження повної зайнятості (роботи на умовах повного робочого дня) за відповідними професіями позивачем не надано, також відсутні уточнюючі довідки з підприємств про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії.

Ухвалою суду від 28.12.2022 у зв"язку із задоволенням клопотання відповідача, залучено до участі у справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

08 березня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надіслало до суду відзив на позовну заяву за вх.№17584/23, у кому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вказує, що за наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV у позивача відсутнє, у зв"язку з відсутністю пільгового та страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- 09.06.1998 по 24.02.1999 - в трудовій печатка СРСР, необхідно надати уточнюючу довідку.

- 04.03.1999 по 26.11.2001 - різниця між датою звільнення та наказом - 1 рік, необхідно надати уточнюючу довідку.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 16.03.1994 по 01.04.1997 - оскільки для підтвердження стажу роботи за відповідними професіями в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці протягом повного робочого дня, надаються, зокрема, уточнюючі довідки, видані підприємствами відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та за періоди роботи після 21.08.1992 накази про результати атестації робочих місць за умовами праці.

- 01.09.2008 по 17.03.2014 - оскільки в переліку до атестації робочих місць від 17.10.2011 професія машиніст навантажувальної машини відсутня.

За наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV у позивача відсутнє.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 08 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) (а.с.59-60)

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 15 липня 2022 року прийнято рішення №325 про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком №2 відповідно до Закону України Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування у зв"язку з відсутністю законних підстав (а.с. 58).

В зазначеному рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- 09.06.1998 по 24.02.1999 - в трудовій книжці печатка СРСР, необхідно надати уточнюючу довідку.

- 04.03.1999 по 26.11.2001 - різниця між датою звільнення та наказом - 1 рік, необхідно надати уточнюючу довідку.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 16.03.1994 по 01.04.1997 - оскільки для підтвердження стажу роботи за відповідними професіями в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці протягом повного робочого дня, надаються, зокрема, уточнюючі довідки, видані підприємствами відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та за періоди роботи після 21.08.1992 накази про результати атестації робочих місць за умовами праці.

- 01.09.2008 по 17.03.2014 оскільки в переліку до атестації робочих місць від 17.10.2011 професія машиніст навантажувальної машини відсутня.

Також вказано, що страховий стаж позивача становить 28 років 5 днів, а пільговий стаж за Списком №2 - відсутній (а.с. 58).

Листом від 22.07.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивачу про прийняте рішення щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 статті 114 Закону України Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування. (а.с.17-18).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV, Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 №383, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність необхідного страхового стажу та відсутність пільгового стажу. Зокрема, у зв"язку з неврахуванням органом Пенсійного фонду України до страхового стажу періоду роботи позивача з 09.06.1998 по 24.02.1999 з тих підстав, що запис у трудовій книжці скріплено печаткою СРСР, з цього приводу суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Зокрема згідно зп.1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Матеріали справи свідчать, що згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 09.06.1998 по 24.02.1999 працював машиністом бульдозера в Кооперативі "Синій камінь", вказаний запис скріплено печаткою СРСР (а.с.21).

Постанова Верховної Ради України "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи" від 11.05.1992 №2318-XII та Інструкція про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.10.1993 №643, не містять положень про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов`язок їх заміни. Не впливає на права та законні інтереси позивача й факт припинення статусу СРСР, як суб`єкта міжнародного права.

На думку суду, та обставина, що підприємство не замінило свою печатку на нову після припинення СРСР, не тягне за собою недійсність записів у трудовій книжці, засвідчених нею. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його загального страхового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17 (К/9901/768/17).

З огляду на викладене період трудової діяльності позивача з 09.06.1998 по 24.02.1999 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Також суд вказує, що період трудової діяльності позивача з 04.03.1999 по 26.11.2001, який не зараховано органом Пенсійного фонду України до трудового стажу, не оскаржується позивачем, тому не є предметом доказування в межах розгляду даної справи.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу позивача періоду трудової діяльності ОСОБА_1 з 05.05.2014 по 20.11.2014 та з 14.04.2015 по 22.11.2016, суд зазначає наступне.

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював у період:

- з 05.05.2014 по 20.11.2014 в ТОВ «Золотодобувне підприємство «Зимовичі» Амурська область, Тиндирський район, с.Первомайське на посаді машиніста бульдозера;

- з 14.04.2015 по 22.11.2016 в ТОВ «Золотодобувне підприємство «Дружба» Амурська область, м.Тинда на посаді машиніста бульдозера (а.с. 23).

В свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві на позовну заяву (за вх.№67118/22 та за вх.№1310/23), щодо підстав відмови у зарахуванні до страхового стажу вищезазначених періодів роботи позивача, вказує на відсутність інформації від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Тобто, даний стаж набутий позивачем в російській федерації, а підставою відмови у його зарахуванні відповідачем зазначено відсутність даних про сплату страхових внесків, проте суд зазначає наступне.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

У статті 1 вказаного Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наведено наступні визначення:

Пенсія-щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Поряд з цим, за змістом ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації... Статтею 6 цієї Угоди передбачено, що трудовий стаж, у т. ч. стаж, який обчислюється в пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох сторін, взаємно визначається сторонами. Згідно зі ст. 12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993).

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія особі, що звернулась за її призначенням, призначається за нормами законодавства країни, де відбувалась трудова діяльність цієї особи, а пільговий стаж, набутий на території однієї з визначених Угодою держав, визнається іншою державою.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21.02.2020 у справі №291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській федерації. Тобто існувала гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Отже, обчислення стажу роботи позивача з 05.05.2014 по 20.11.2014 та з 14.04.2015 по 22.11.2016, здійснюється згідно з законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивача.

Водночас, як законодавством України, так і законодавством рф передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Як свідчить зміст записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач працював в рф 05.05.2014 по 20.11.2014 в ТОВ «Золотодобувне підприємство «Зимовичі» Амурська область, м.Тинда та з 14.04.2015 по 22.11.2016 ТОВ «Золотодобувне підприємство «Дружба» Амурська область, м. Тинда.

Вказані записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаних підприємства та не містять виправлень/підтирань, які б давали підстави для сумніву у їх правдивості.

Як зазначено вище, єдиною підставою для неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на території рф слугувала обставина не підтвердження факту сплати страхових внесків за спірні періоди роботи до пенсійного фонду рф.

Суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Тому відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача спірних періодів з єдиної підстави, такої як не підтвердження сплати страхових внесків роботодавцем, є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства. Будь-яких доказів, які б свідчили про несплату страхових внесків до пенсійних органів російської федерації саме з вини позивача суду не надано.

Крім цього, позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17 та від 01.03.2021 у справі №423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

При цьому, суд наголошує, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав громадян України ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, оформлених закладами, що знаходяться на території країни-агресора, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання Гловного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як субєкта до якого належать повноваження щодо призначення позивачу пенсії, зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 05.05.2014 по 20.11.2014 та з 14.04.2015 по 22.11.2016.

Щодо доводів відповідачів про відсутність у позивача необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах, суд вказує наступне.

Згідно зі ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637).

За п.20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Разом з цим, відповідно до п. 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку №442 встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з п.6 Порядку №442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до п. 4.2 Порядку №383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки). При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17 та від 10 жовтня 2019 року у справі №234/4585/17.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу період роботи позивача з 16.03.1994 по 01.04.1997 з підстав відсутності атестації робочих місць, суд вказує наступне.

Матеріали справи свідчать, що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 наявні записи про посаду, яку ОСОБА_1 займав на ТОВ «ЗДП «Тукурінгра» м. Тинда, Амурської області, а саме: з 16.04.1994 по 01.04.1997 працював машиністом бульдозера (а.с.20).

Водночас, на підтвердження пільгового стажу позивач надав, зокрема:

- довідку про уточнюючий характер роботи та умови праці за період роботи, який зараховується в стаж, що дає право на пільгове призначення пенсії, видану ВАТ Золотодобувне підприємство «Тукурінгра» №74 від 01.11.2005 (а.с.46).

Суд зазначає, що згідно з вказаною довідкою ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВАТ Золотодобувне підприємство «Тукурінгра» в період з 16.03.1994 по 01.04.201997 на посаді машиніста бульдозера, що передбачено Списком №2 (а.с. 46).

Відмовляючи позивачу у зарахування вказаного періоду до пільгового стажу роботи, відповідач вказує на відсутність атестації робочого місця, суд критично ставиться до вказаного твердження відповідача, зважаючи на наступне.

Пунктом 3 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 зобов`язано керівників підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання провести атестацію робочих місць, визначити за її результатами перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням та ознайомити з ним трудящих.

Згідно із пунктами 1, 2, 3, 4, 9, 11 Порядку, проведення атестації робочих місць за умовами праці, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно із пунктами 3, 4 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Згідно із пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Дослідження наведених правових норм Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці № 442, дає суду підстави зробити висновок про те, що обов`язок проведення атестації робочих місць повністю покладений на роботодавців-керівників підприємств, установ, організацій, а контроль за її проведенням покладено на державний орган - Держпраці.

Із змісту Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах вбачається, що за наявності стажу роботи який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах до 21.08.1992 відсутність атестації робочих місць за умовами праці не позбавляє права працівника на призначення йому такої пенсії, у разі якщо професія передбачена Списками №2.

Кабінет Міністрів України постановою №637 від 12.08.1993 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пункт 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, передбачає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

При призначені пенсії за віком на пільгових умовах за час роботи на посадах, які передбачені в Списках №2 до 21.08.1992, працівник не зобов`язаний надавати відомості про атестацію робочого місця за умовами праці. Надання уточнюючих довідок підприємств або їх правонаступників необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Враховуючи періоди роботи позивача після 21.08.1992 на посадах, передбачених Списком №2, суд дійшов висновку, що на працівника зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

У зв`язку із тим, що проведення атестації робочих місць за умовами праці та її своєчасність не залежить від працівників, суд вважає, що відсутність результатів атестації робочих місць, професій в період роботи на посадах, передбачених Списками № 2 після 22.08.1992 не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.

Зважаючи на викладене, до пільгового стажу позивача слід зарахувати період роботи з 16.03.1994 по 01.04.1997 на посаді машиніста бульдозера ТОВ «ЗДП «Тукурінгра» м. Тинда, Амурської області.

Щодо неврахованого до спеціального стажу роботи позивача періоду з 27.11.2001 по 11.05.2007, з підстав відсутності уточнюючої довідки, суд зазначає наступне.

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , позивач в період з 27.11.2001 по 11.05.2007 працював машиністом навантажувачем в ТОВ «Лавіком» (а.с.21).

Суд наголошує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б`ст.13 Закону №1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки). При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Отже, відповідно до записів у трудовій книжці позивача та з урахуванням довідки ТОВ "Лавіком" від 15.08.2022 за вих.№16, судом встановлено, що в період з 27.01.2001 по 11.05.2007 ОСОБА_1 дійсно працював на посаді машиніста навантажувача (а.с. 27).

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Розділом 1 "Гірничі роботи" Списку №2 передбачено, що добування відкритим способом вугілля, руди, сланцю, озокериту, тальку, каоліну, графіту, доломіту, кварциту, вапняку, мергелю, магнезиту, польового та плавикового шпату, гіпсу, баратів, п`єзокварцу, агату, боритів, фосфориту, апатитів, сірки, алмазів, мармуру, граніту, андезиту, крейди, дорогоцінних і кольорових металів із пісків, діабазу, гранодіориту, базальту, піщанику, янтарю, слюди, солі та інших нерудних копалин, що містять шкідливі речовини 1 і 2 класу небезпеки, а також шкідливі речовини 3 класу небезпеки. Будівництво шахт, рудників, розрізів, кар`єрів, копалень, драг, метрополітенів, тунелів, підземних каналів та інших підземних споруд. Гірничі роботи з рекультивації земель, буріння технічних свердловин, профілактики та гасіння підземних пожеж, пожеж на териконах і породних відвалах. Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні. Робітники кар`єрів, розрізів, копалень, гідравлік, драг, промивальних приладів. Роботи на поверхні шахт, рудників і дренажних шахт. Роботи на промислових майданчиках будівництва шахт, рудників, розрізів, кар`єрів, копалень, драг, метрополітенів, тунелів, підземних каналів та інших підземних споруд. Гірничі роботи з рекультивації земель, буріння технічних свердловин, профілактики та гасіння підземних пожеж, пожеж на териконах і породних відвалах. Буровибухові роботи.

Так, до Списку №2 розділ 1 "Гірничі роботи" віднесено посаду, у тому числі, машиніст бурових установок, машиністи навантажувальних машин.

Водночас, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Підсумовуючи наведене, відсутність уточнюючої довідки про характер виконаних робіт та відсутність документації про атестацію робочих місць, за наявності документального підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією не є підставою відмови у зарахуванні стажу до пільгових умовах праці.

Зазначене свідчить про те, що умови праці на посаді машиніста навантажувача, на якій працював позивач, ідентичні до посади, передбаченої Списком №2 - машиніста навантажувальних машин, а тому стаж роботи на цій посаді надає право позивачу на зарахування періоду роботи до спеціального (пільгового).

Суд також вважає безпідставними доводи органів Пенсійного фонду, щодо неврахуванням позивачу періоду роботи з 01.08.2008 по 17.03.2014 на посаді машиніста навантажувальної машини у ТОВ "Граніт-Холдинг", з підстав відсутності в переліку до атестації робочих місць від 17.10.2011 зазначеної посади, зважаючи на наступне.

Повні дані про умови праці на підприємстві позивача, які є визначальними при віднесені займаних ним посад до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, підтверджуються беззаперечними доказами, а сама довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою ТОВ "Граніт-Холдинг" №18 від 24.09.2022 (а.с.44).

Суд зазначає, що згідно із вказаною довідкою ОСОБА_1 працював повний робочий день у ТОВ "Граніт-Холдинг" та в період з 01.09.2008 по 17.03.2014 виконував роботи по добуванню та навантаженню гірничої маси в кар"єрі, на посаді машиніста навантажувальної машини, що передбачені Списком №2 (а.с.44).

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу період роботи з 05.05.2014 по 20.11.2014 та з 14.04.2015 по 22.11.2016 з підстав відсутності уточнюючої довідки з підприємства та відсутності атестації робочих місць суд зазначає наступне.

Судом досліджено, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи, зокрема, щодо періоду роботи позивача з 05.05.2014 по 20.11.2014 та з 14.04.2015 по 22.11.2016 на посаді машиніста бульдозера. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказаний період свідчить про зайнятість останнього за відповідною посадою. Записи про спірний період роботи засвідчений відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають (а.с. 23).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, у Розділі I «Гірничі роботи», пункту 3 «Добування, перероблення та транспортування закладного матеріалу» підпункт 1.3а передбачає посаду «машиніст бульдозера», що відноситься до професій, що надають право на пільгову пенсію за Списком №2.

Однак, вказаний Список №2 також передбачає у Розділі I «Гірничі роботи» пункту 1 «Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні підпункт 1.1а посаду «машиністи бульдозерів, у тому числі зайняті гасінням та розбиранням териконів і породних відвалів шахт, розрізів, збагачувальних та брикетних фабрик, що горять», у Розділі III «Чорна металургія» пункту 1 «Доменне виробництво» підпункту 3.1а посаду «машиністи бульдозерів, зайняті на рудному дворі» та ін.

Підсумовуючи наведене, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено право позивача на зарахування до пільгового стажу періодів його роботи з 16.03.1994 по 01.04.1997 в ОАО ЗДП Тукурингра (3 роки 16 днів); з 27.11.2001 по 11.05.2007 в ТОВ Лавіком (5 років 6 місяців 5 днів); з 01.09.2008 по 17.03.2014 в ТОВ Граніт-Холдинг (5 років 6 місяців 17 днів) ; з 05.05.2014 по 20.11.2014 в ТОВ Золотодобувне підприємство Зимовичі (6 місяців 16 днів); з 14.04.2015 по 22.11.2016 в ТОВ Золотодобувне підприємство Дружба (1 рік 7 місяців 9 днів).

Оскільки позивачу 11 квітня 2022 року виповнилося 55 років, загальний страховий стаж становить понад 31 років (28 років 5 місяців - зарахований органом Пенсійного фонду + понад 2 роки 10 місяців встановлений за результатами розгляду справи), пільговий стаж роботи за Списком №2 становить більше 12 років і 6 місяців, то позивач має право на призначення пільгової пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV з 12.04.2022.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано докази, які не спростовані відповідачами, про те, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, інших підстав відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідачами не зазначено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Усі наведені обставини свідчать на користь висновку про існування у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки наявність у позивача достатнього загального страхового та пільгового стажу, визначеного п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доведена позивачем та підтверджена належними та допустимими доказами, які долучені до матеріалів справи.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

З метою обрання належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідне зобов"язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як територіальний орган Пенсійного фонду України на території якого зареєстроване місце проживання позивача, зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 09.06.1998 по 24.02.1999 в Кооперативі Синій камінь, з 05.05.2014 по 20.11.2014 в ТОВ Золотодобувне підприємство Зимовичі, з 14.04.2015 по 22.11.2016 в ТОВ Золотодобувне підприємство Дружба та до пільгового стажу періоди роботи з 16.03.1994 по 01.04.1997 в ОАО ЗДП Тукурингра, з 27.11.2001 по 11.05.2007 в ТОВ Лавіком, з 01.09.2008 по 17.03.2014 в ТОВ Граніт-Холдинг, з 05.05.2014 по 20.11.2014 в ТОВ Золотодобувне підприємство Зимовичі, з 14.04.2015 по 22.11.2016 в ТОВ Золотодобувне підприємство Дружба та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2. ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 12.04.2022.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням довідки про заробітну плату від 01.11.2005 №75, виданої ОАО ЗДП Тукурингра, суд вказує наступне.

Зазначені вимоги, є передчасними, оскільки за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 органом Пенсійного фонду України зроблено висновок, що він не має права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2. ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення пенсії здійснено не було, а тому спору щодо сум заробітної плати, які мають враховуватися при визначенні розміру пенсії на час звернення до суду у цій справі не існувало, тому підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого переведення будуть порушені, відсутні.

З огляду на зазначене та з урахуванням заявлених позивачем позовних вимог та предмета позову, у межах розгляду даної адміністративної справи, встановлено право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2. ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п."б"ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, Житомир,10003, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 09.06.1998 по 24.02.1999 в Кооперативі Синій камінь, з 05.05.2014 по 20.11.2014 в ТОВ Золотодобувне підприємство Зимовичі, з 14.04.2015 по 22.11.2016 в ТОВ Золотодобувне підприємство Дружба та до пільгового стажу періоди роботи з 16.03.1994 по 01.04.1997 в ОАО ЗДП Тукурингра, з 27.11.2001 по 11.05.2007 в ТОВ Лавіком, з 01.09.2008 по 17.03.2014 в ТОВ Граніт-Холдинг, з 05.05.2014 по 20.11.2014 в ТОВ Золотодобувне підприємство Зимовичі, з 14.04.2015 по 22.11.2016 в ТОВ Золотодобувне підприємство Дружба та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2. ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 12.04.2022.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев"ятсот шість) грн 20 (двадцять) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев"ятсот шість) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 06 квітня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко