Справа № 320/6154/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року № 320/6154/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління поліції охорони в Київській області з вимогами

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в Київській області від 23.03.2022 №1224 «Про факт грубого порушення службової дисципліни старшим сержантом поліції ОСОБА_1 та його покарання»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в Київській області від 23.03.2022 №38 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 з 23.03.2022 на посаді поліцейського-водія взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з розрахунку 673,18 грн. за кожен такий день, починаючи з 23.03.2022.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження в дані адміністративній справі.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з 16.03.1999 працює в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015, він був на посаді поліцейського-водія взводу №2, роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області.

Зазначив, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05.30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, в Україні введено воєнний стан.

Вказав, що 25.02.2022, тобто майже через добу після військової агресії російської федерації проти України та введення військового стану в Україні, його начальник - ОСОБА_2 , зібрав особовий склад роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області та повідомив, що у зв`язку з вторгненням російських військ на територію України, всьому особовому складу необхідно знищити свої посвідчення, форму і негайно здати зброю. Зауважив, що після таких слів позивач, відкрито сказав ОСОБА_2 , що він зрадник, і замість того, щоб знищувати форму і посвідчення, вони мають боронити Державу, думку ОСОБА_1 особовий склад в більшості підтримав. Вказав на те, що після зазначеного, ОСОБА_2 наказав всім розійтися та позивач продовжував нести службу і приходити на роботу. Проте, зауважив, що він постійно відчував прискіпливе ставлення до себе з боку керівництва. Це проявлялося в тому, що керівництво почало висловлювати постійні необґрунтовані претензії до нього.

Зазначив, що 17.03.2022 безпосередньо ОСОБА_2 повідомив йому, стосовно нього буде проводитись службове розслідування на підставі скарги, яка надійшла від громадянина, а тому ОСОБА_1 повинен здати свою зброю, посвідчення та не приходити на роботу на час проведення службового розслідування. Стверджував, що на його вимогу надати ознайомитись із вказаною скаргою, для можливості надання відповідних пояснень, ОСОБА_2 йому відмовив. Позивач зауважив, що він виконав наказ свого керівника, а саме здав зброю та своє посвідчення.

Вказав, що 18.03.2022 він поїхав в Управління поліції охорони в Київській області для уточнення інформації чи дійсно відносно нього проводиться службове розслідування. Там йому підтвердили те, що відносно нього здійснюється службове розслідування на підставі подання начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області Моха В.А., і що про результати цього розслідування його буде повідомлено.

Стверджує, що оскільки він був відсторонений від роботи на час службового розслідування, тому починаючи з 18.03.2022 він постійно намагався дізнатись про результати такого службового розслідування. Однак, начальник Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області постійно йому повідомляв, що розслідування ще триває. Також, вказав, що з 18.03.2022 він приймав участь у місцевій територіальній обороні.

Зазначив, що 27.05.2022 він звернувся за правовою допомогою до адвоката Базика О.П., яким в інтересах ОСОБА_1 направлено адвокатський запит на адресу відповідача, з вимогою підтвердити чи спростувати факт звільнення ОСОБА_1 з посади поліцейського-водія взводу №2, роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області, а також надати відповідний наказ, якщо такий існує.

Позивач вказав, що 01.07.2022 адвокатом Базиком О.П. отримано відповідь на адвокатський запит, в якій повідомлено, що ОСОБА_1 звільнено та надано копію наказу №1224 від 23.03.2022, копію довідки та копію витягу з наказу №38о/с від 23.03.2022. Також, у відповіді на адвокатський запит повідомлялося, що особова справа №259 з військовим квитком НОМЕР_1 та трудовою книжкою ОСОБА_1 , наразі евакуйовані з міста Києва та будуть повернуті до Управління поліції охорони в Київській області після завершення на території Київської області дії воєнного стану.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо його звільнення є незаконними, а накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби у поліції протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечував. Вказав, що оскаржувані накази Управління поліції охорони в Київській області є правомірними та прийнятими відповідно до норм чинного законодавства.

Зазначив, що 22.03.2022 до керівництва Управління поліції охорони в Київській області від начальника Обухівського РВ цього ж Управління підполковника поліції Моха В.А., надійшов рапорт про грубе порушення службової дисципліни поліцейським-водієм взводу №2 роти реагування вказаного підрозділу старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , який з 19.03.2022 по 22.03.2022 не виходив на службу без поважних причин. У зв`язку із чим, Управлінням поліції охорони в Київській області проведено службове розслідування, за результатами якого винесенні оскаржувані накази. Позивачем не виконувались вимоги наказу Управління поліції охорони в Київської області від 23.02.2022 №1178/1 «Про переведення особового складу Управління поліції охорони в Київській області на посилений варіант службової діяльності та надзвичайний (позаплановий) режим діяльності, виданого на підставі наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171, відповідно до якого особовий склад Управління переведено на посилений варіант несення служби, збільшено кількість патрулів, які забезпечують публічну безпеку та порядок на вулицях; розгортання додаткових ситуаційних центрів для цілодобового моніторингу оперативної обстановки в країні; взяття під охорону об`єктів критичної інфраструктури, органів державної влади та місцевого самоврядування.

Наголосив на тому, що з початком повномасштабного вторгнення в Україну військ російської федерації охорона об`єктів критичної інфраструктури стала надважливою функцією поліції охорони. Стверджує, що позивач, як поліцейський, не мав права самовільно приймати рішення щодо невиконання своїх функціональних обов`язків.

Вказав, що позивачем також не виконувались вимоги наказу Національної поліції України №190 від 10.03.2022 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» відповідно до п. 3 якого поліцейські зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Відповідач вважає, що позивач самоусунувся без будь-яких на те поважних причин від виконання своїх функціональних обов`язків, захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини та честі держави, чим допустив дискредитацію високого звання поліцейського.

Крім того, відповідач заперечував проти твердження позивача про те, що начальник Обухівського РВ ОСОБА_2 закликав особовий склад знищити форму, посвідчення та здати зброю вказав, що зазначене не відповідає дійсності, не підтверджене будь-якими доказами та є наклепом, оскільки з самого початку війни і до теперішнього часу особовим складом Обухівського РВ під керівництвом підполковника поліції ОСОБА_2 здійснюється охорона, в тому числі, об`єктів критичної інфраструктури.

Зазначив, що доводи позивача про відсторонення його від роботи у зв`язку із проведенням щодо нього службового розслідування є неправдивим та не має документального підтвердження, оскільки відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду.

Наголосив на тому, що наказу про відсторонення позивача від роботи на час проведення судового службового розслідування не виносилось, отже не був відсторонений від роботи та міг здійснювати свої посадові обов`язки .

Відповідач вважає, що твердження позивача про участь у місцевій територіальній обороні з 18.03.2022 також є безпідставним, оскільки відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про основи національного спротиву» до складу добровольчих формувань територіальних громад зараховуються громадяни України, які відповідають вимогам, встановленим Положенням про добровольчі формування територіальних громад, пройшли медичний, професійний та психологічний відбір і підписали контракт добровольця територіальної оборони. Зауважив, що позивач не надав ні такого контракту, ні будь якого іншого документального підтвердження участі у територіальній обороні.

На думку відповідача, вимоги адміністративного позову не обґрунтовані, не підтверджені документально та направлені на уникнення відповідальності за порушення службової дисципліни.

Представник позивача подав до суду письмові пояснення,у яких проти доводів відповідача заперечував. Вказав, що ОСОБА_1 не було повідомлено про час і місце засідання дисциплінарної комісії, що позбавило права надати пояснення стосовно його, так званої відсутності без поважних причин на робочому місці. Зазначив, що жодний з членів дисциплінарної комісії, без будь-яких пояснень від ОСОБА_1 , не маючи жодного уявлення де він і що з ним, не маючи жодного підтвердження того, що ОСОБА_1 повідомлений про час і місце засідання дисциплінарної комісії, про наявність його пояснень про причини його відсутності на робочому місці, або підтвердження того, що він відмовився надавати такі пояснення, склали незаконний висновок про його звільнення.

Вважає, що таке засідання дисциплінарної комісії та її висновок є такими, що проведені та прийняті з грубим порушенням вимог законодавства України, а тому оскаржувані накази підлягають скасуванню.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_3 повідомив суду, що з листопаду 2017 року по 28 лютого 2022 року він працював на посаді молодшого інспектора взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області. Зараз тимчасово не працює, бо готується до вступу у Збройні Сили України.

Повідомив суд, що він служив у одному взводі з ОСОБА_1 та, що 24.02.2022, у зв`язку із вторгненням військ російської федерації на територію України особовий склад Обухівського РВ був піднятий по сигналу «Тривога». Вказав, що він прибув до управління пізніше всіх, оскільки перебував на лікарняному та до нього довго не могли додзвонитись.

Вказав, що весь особовий склад вишикувався, всім видали зброю, провели інструктаж та направили на виконання службових обов`язків за напрямками, а саме: на охорону громадського порядку та охорону об`єктів. Зауважив, що поліцейських, які приїхали пізніше як і він, відрядили до пішого патрулю, а саме для охорони громадського порядку у їх місті. Повідомив, що ОСОБА_1 перебував у групі реагування в с. Лісники, де заступив на добовий наряд, та вони перебували на постійному зв`язку. Вказав, що о 3 ночі ОСОБА_1 приїхав до відділу управління. Зазначив, що від керівництва надійшла вказівка, що оскільки можливий обстріл, зокрема і території управління, слід перебувати в укритті. Повідомив, що ОСОБА_1 сказав керівництву, а саме начальнику Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області Моху В.А., що він не піде в укриття та просив щоб видали поліцейським автомобілі для патрулювання міста. На що ОСОБА_2 відреагував негативно та відповів ОСОБА_1 щоб він не нагнітав ситуацію та щоб всі залишались на території відділу. Зазначив, що о 6 ранку, їх відпустили на годину додому, після чого всі повернулись до відділу та заступили на чергове чергування.

Щодо відносин позивача з начальником Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області Мохом В.А. повідомив суду, що останній ставився до ОСОБА_1 упереджено, оскільки ОСОБА_1 завжди висловлював свою думку, а ОСОБА_2 це не подобалось.

Також, свідок пояснив суду, що він особисто не чув закликів начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_2 до здачі зброї, знищення посвідчень та форми у зв`язку із вторгненням військ російської федерації на територію України, оскільки на шикування прибув пізніше коли вже проводився інструктаж.

Повідомив суд, що до 28.02.2022 (тобто до дати звільнення ОСОБА_3 ) конфліктів між ОСОБА_1 та начальником Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області Мохом В.А. особисто не бачив.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 повідомив суду, що він був виконуючим обов`язки командира взводу №2 (в якому служив позивач) роти охорони об`єктів та публічної безпеки Обухівського РВ. Він змушений був написати рапорт від 22.03.2022, яким доповів керівництву про те, що ОСОБА_1 не виходив на службу з 19.03.2022 по 22.03.2022 та не відповідав на дзвінки. Вказівку телефонувати ОСОБА_1 отримав від начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області Моха В.А., оскільки останній контролював, зокрема, процес виходу/невиходу працівників на роботу.

Свідок пояснив суду, що він не чув закликів начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_2 до здачі зброї, знищення посвідчень та форми у зв`язку із вторгненням військ російської федерації на територію України, оскільки у той час перебував на посту, де ніс службу.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що є командиром роти охорони об`єктів та публічної безпеки також, у період з 19.03.2022 по 22.03.2022 (точно день не пам`ятає) приїжджав додому до ОСОБА_1 для з`ясування причин його неявки на службу, проте ніхто не відкрив двері.

Повідомив, що адреса проживання ОСОБА_1 йому була відома, оскільки 15.03.2022 чи 16.03.2022 (точно день не пам`ятає) за цією ж адресою разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вилучали табельну зброю ОСОБА_1 , тому що останній був в нетверезому стані та стріляв зі зброї біля свого будинку. Свідок вказав, що саме він вилучив та зберігав в управлінні зброю, жетон та службове посвідчення ОСОБА_1 , оскільки він відповідальний за зброю. Вказав, що він сказав ОСОБА_1 з`явитись в управління та надати пояснення стосовно вказаної ситуації. Зазначив, що ОСОБА_1 через день після зазначеної ситуації з`явився до відділу для надання пояснень.

Свідок повідомив, що, зокрема, і ним складались та підписувались акти про факт невиходу ОСОБА_1 на службу.

Зауважив, що у період з 24.02.2022 по 19.03.2022 ОСОБА_1 постійно відпрошувався зі служби по особистим питанням.

Також, свідок пояснив суду, що він не чув закликів начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області ОСОБА_2 до здачі зброї, знищення посвідчень та форми у зв`язку із вторгненням військ російської федерації на територію України, оскільки у той час перебував у іншому підрозділі управління.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що працює командиром взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області, з 19.03.2022 по 25.03.2022 був на лікарняному, тому його обов`язки виконував ОСОБА_4 . Повідомив, що 15.03.2022 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_2 виїжджав додому до позивача для вилучення його табельної зброї. Свідок вказав, що саме ОСОБА_5 вилучив та зберігав в управлінні зброю, жетон та службове посвідчення ОСОБА_1 , оскільки він відповідальний за зброю. Зазначив, що ОСОБА_1 через день після зазначеної ситуації з`явився до відділу для надання пояснень.

Свідок повідомив, що він безпосередньо два тижні з 24.02.2022 ніс службу на Трипільській ТЕС, проте позивача там не було.

Пояснив суду, що він не чув закликів начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області Моха В.А. до здачі зброї, знищення посвідчень та форми у зв`язку із вторгненням військ російської федерації на територію України, проте керівництвом працівників проінформовано, що хто неготовий нести службу у воєнний час, може написати рапорт на звільнення.

Позивач та його представник у судових засіданнях позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити даний адміністративний позов.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Позивач подав до суду заяву у якій просив суд подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження. Представник відповідача проти подальшого розгляду даної справи у порядку письмового провадження не заперечувала.

Протокольною ухвалою від 05.12.2022, керуючись ч. 3 ст. 194 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, пояснення свідків, суд вважає, що у задоволені даного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що старший сержант поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в органах внутрішніх справ з 16.03.1999, в Національні поліції України з 07.11.2015, на посаді поліцейського-водія взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області з 01.07.2021.

22.03.2022 до керівництва Управління поліції охорони в Київській області від начальника Обухівського РВ цього ж Управління підполковника поліції Моха В.А., надійшов рапорт про грубе порушення службової дисципліни поліцейським-водієм взводу №2 роти реагування вказаного підрозділу старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , який з 19.03.2022 по 22.03.2022 не виходив на службу без поважних причин, про що складено відповідні акти.

На підставі наказу Управління поліції охорони в Київській області від 22.03.2022 №1218 «Про призначення службового розслідування», відповідно до ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2018 за №1355/32807, проведено службове розслідування та дисциплінарною комісією складений відповідний висновок від 22.03.2022.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05:30 24.02.2022, строком на 30 діб, в Україні введено воєнний стан, а 10.03.2022 видано наказ Національної поліції України №190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» відповідно до п. 3 якого слідує, що поліцейські зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби. Однак поліцейський-водій взводу №2 роти реагування Обухівського РВ УПО в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_1 , упродовж чотирьох діб до підрозділу для несення служби не прибував та на телефонні дзвінки не відповідав, а саме 19.03.2022, 20.03.2022, 21.03.2022, 22.03.2022 та 23.03.2022, про що складено відповідні комісійні акти невиходу на роботу.

Таким чином, старший сержант поліції ОСОБА_1 , з власної недисциплінованості самоусунувся без будь-яких на те поважних причин від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини та честі держави, чим своїми діями допустив дискредитацію високого звання поліцейського, що полягає у вчиненні проступку, який підриває довіру громадськості до поліцейських та авторитету Національної поліції України в цілому та є несумісним з подальшим проходженням служби в поліції.

Скоєний проступок є діянням проти інтересів служби, яке суперечить взятим на себе обов`язкам, присягнувши на вірність Українському народові.

За результатами проведення службового розслідування 23.03.2022 видано наказ №1224 «Про факт грубого порушення службової дисципліни старшим сержантом поліції ОСОБА_1 та його покарання».

Вказаним наказом передбачено, що за грубе порушення службової дисципліни у частині невиконання вимог пп. 1, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1 пункту 1 розділу ІІІ Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом МВС України від 10.12.2015 №1560, що виразилось у самоусуненні від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, а також порушенні вимог п. 8, ч. 3, ст. 1, розділу І Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», ст. 18 та 64 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 4 ст. 40 КЗпП України (прогулу без поважних причин), а також вимог п. 3 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 №190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» щодо невідкладного прибуття до органу поліції за місцем несення служби упродовж чотирьох діб без поважних причин на службу, поліцейського-водія взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», звільнити зі служби в поліції.

Надалі, наказом Управління поліції охорони в Київській області від 23.03.2022 №38о/с звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського-водія взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області з 23.03.2023.

Позивач не погоджується з наведеними вище наказами відповідача та висновками дисциплінарної комісії, покладеними в основу цих наказів, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За змістом частини першої статті 59 Закону №580, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Пунктом 24 частини першої статті 23 Закону №580 встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону №580).

В силу частини першої статті 19 Закону №580, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону №580).

Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Частиною першої статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1); безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (пункт 4); вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника (пункт 5); сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункт 13).

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначені поняття та порядок призначення службового розслідування.

Так, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини перша-четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

За приписами частин першої, другої статті 15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Відповідно до частини першої статті 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина четверта статті 16 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини сьомої статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною третьою статті 22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пунктом 4 розділу V Порядку №893 визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 7 розділу V Порядку №893, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Отже, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків за письмовим наказом керівника проводиться службове розслідування про дисциплінарний проступок поліцейського.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення зі служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач та його представник посилаються на те, що позивача не було викликано для надання пояснень у передбаченому законом порядку, позивачу взагалі не надсилався виклик для надання пояснень рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання, що зазначена в його особовій справі, хоча ця адреса була відома відповідачу. Також, наголошують, що позивача не було ознайомлено в установленому порядку з матеріалами службового розслідування, висновком службового розслідування, наказом про застосування до нього дисциплінарного стягнення, наказом по особовому складу про звільнення з поліції.

Суд зазначає, що рапортом від 22.03.2022 начальник Обухівського РВ УПО в Київські області, підполковник поліції Мох В.А. доповів начальнику Управління поліції охорони в Київські області, підполковнику поліції В. Кравцю про те, що поліцейський-водій взводу №2 роти реагування вказаного підрозділу старшим сержантом поліції Соколовим В.Г., з 19.03.2022 по 22.03.2022 не виходив на службу без поважних причин, про складено відповідні акти.

Акти складені комісією у складі начальника Обухівського РВ УПО в Київські області підполковника поліції В. Моха, старшого інспектора Обухівського РВ УПО в Київські області лейтенанта поліції В. Кравця, командира роти охорони об`єктів та публічної служби Обухівського РВ УПО в Київські області капітана поліції В. Литвина.

Цими актами підтверджено факт не виходу на службу поліцейського-водія взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

Також, факт не виходу позивача на службу підтверджується наданою до суд копією табелю обліку робочого часу за березень 2022 року.

Наказом від 22.03.2022 №1218 «Про призначення службового розслідування» начальника Управління поліції охорони в Київській області, полковника поліції В. Кравця, з метою проведення службового розслідування за фактами викладеними в рапорті Обухівського РВ УПО в Київські області підполковника поліції В. Моха щодо порушення службової дисципліни (неприбуття до підрозділу для несення служби протягом чотирьох діб) старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , відповідно до вимог статей 14 та 15 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції охорони», призначено службове розслідування. Проведення службового розслідування доручено дисциплінарній комісії у складі: голови комісії - заступника начальника Управління - начальника ВФО полковника поліції ОСОБА_7 , членів комісії: начальника ВКЗ УПО підполковника поліції ОСОБА_8 , старшого інспектора із з особливих доручень із внутрішніх розслідувань ВКЗ майора поліції ОСОБА_9 , старшого інспектора ВФО майора поліції ОСОБА_10

23.03.2022 складений висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейським-водієм взводу №2 роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , а також виданий наказ №1224 «Про факт грубого порушення службової дисципліни старшим сержантом поліції ОСОБА_1 та його покарання» та наказ №38 о/с від 23.03.2023 «З особового складу», які позивач вважає протиправними в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби.

Таким чином, протягом двох днів, 22.03.2022 та 23.03.2022, посадовими особами відповідача проведено службове розслідування стосовно позивача зі складенням і затвердженням відповідного висновку і виданням оскаржуваних наказів.

Відповідно до вимог частини шостої статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Приписами статті 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій (частина перша).

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право (частина 2 статті 18):

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови (частина третя).

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі (частина шоста).

Отже, аналізом норм чинного законодавства встановлено, що службове розслідування має бути проведено із наданням поліцейському, стосовно якого проводиться таке розслідування, права на захист, яке, в тому числі, реалізується шляхом подачі поліцейським пояснень, клопотань, скарг тощо. При цьому, у разі відсутності поліцейського на службі його виклик для надання пояснень повинен бути здійснений комісією шляхом надсилання рекомендованого листа з повідомленням на адресу місця проживання, зазначену в особовій справі.

Суд зазначає, що матеріали службового розслідування не містять доказів ознайомлення позивача з наказом від 22.03.2022 №1218 «Про призначення службового розслідування».

Поряд з цим, допитані у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомили, що намагались зв`язатись із позивачем по телефону та шляхом виїзду за місцем проживання, але безрезультатно.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 пояснив, що виконуючи обов`язки командира взводу №2 (в якому працював позивач) роти охорони об`єктів та публічної безпеки Обухівського РВ змушений був написати рапорт, яким доповів керівництву про те, що позивач не виходив на службу з 19.03.2022 по 22.03.2022 та не відповідав на телефоні дзвінки. Також повідомив, що сам особисто, в зазначений у рапорті період, дзвонив на мобільний номер позивача, але останній не відповідав.

Крім того, свідок ОСОБА_5 пояснив, що працюючи командиром роти охорони об`єктів та публічної безпеки також, у період з 19.03.2022 по 22.03.2022 (точного дня не пам`ятає) приїжджав додому до позивача для з`ясування причин його неявки на службу.

Таким чином, відповідачем вчинялись дії, направлені на повідомлення позивача щодо проведення відносно нього службового розслідування.

Також судом встановлено, що позивач не заперечує того факту, що з 19.03.2022 він не виходив на службу. Не вихід на роботу він мотивував тим, що 17.03.2022 начальник Обухівського РВ УПО в Київські області, підполковник поліції Мох В.А. повідомив йому, що стосовно нього буде проводитись службове розслідування на підставі скарги, яка надійшла від громадянина, тому позивач відсторонений від роботи на час проведення службового розслідування.

Суд зазначає, що твердження позивача про відсторонення його від роботи у зв`язку із проведенням щодо нього службового розслідування є необґрунтованими та документально не підтвердженні, оскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду.

Однак, наказ про відсторонення позивача від виконання службових обов`язків (посади) не виносився.

Крім того, позивач стверджує, що 18.03.2022 в Управлінні поліції охорони в Київській області йому повідомили про те, що відносно нього здійснюється службове розслідування на підставі рапорту начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області Моха В.А.

Проте, матеріали справи підтверджують той факт, що дійсно службове розслідування проводилось на підставі рапорту начальника Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області Моха В.А. про грубе порушення службової дисципліни поліцейським-водієм взводу №2 роти реагування вказаного підрозділу старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , який з 19.03.2022 по 22.03.2022 не виходив на службу без поважних причин, однак такий рапорт датований 22.03.2022 та службове розслідування, за висновками якого прийняті оскаржувані накази, також було проведене 22.03.2022, а не раніше.

Водночас, суд зазначає що згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05:30 24.02.2022, строком на 30 діб, в Україні введено воєнний стан, а 10.03.2022 видано наказ Національної поліції України №190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» відповідно до п. 3 якого слідує, що поліцейські зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Однак поліцейський-водій взводу №2 роти реагування Обухівського РВ УПО в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_1 , упродовж чотирьох діб до підрозділу для несення служби не прибував та на телефонні дзвінки не відповідав, а саме 19.03.2022, 20.03.2022, 21.03.2022, 22.03.2022 та 23.03.2022, про що складено відповідні комісійні акти невиходу на роботу.

Оскільки, відповідно до чинного законодавства, поліція бере участь у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, посадові особи Управління поліції охорони в Київській області, встановивши факт відсутності поліцейського, який переведено на посилений варіант службової діяльності, у найкоротший проміжок часу вжили заходів аби запобігти можливим негативним наслідкам, як то захоплення ворогом зброї, яка могла бути залишена без нагляду, переходу озброєних поліцейських на бік ворога тощо.

При цьому, станом на час проведення службового розслідування стосовно позивача Дисциплінарний статут та Порядок №893 не встановлювали особливостей проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Водночас статтею 63 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, встановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України.

До того ж, приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Так, у позовній заяві позивач зазначає про те, що 17.03.2022 безпосередньо ОСОБА_2 повідомив йому, стосовно нього буде проводитись службове розслідування на підставі скарги, яка надійшла від громадянина, а тому ОСОБА_1 повинен здати свою зброю, посвідчення та не приходити на роботу на час проведення службового розслідування.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач був дійсно відсторонений від служби на час проведення службового розслідування.

Крім того, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили суд проте, що позивач не з`являвся на службу у період з 19.03.2022 по 22.03.2022. Зокрема, свідок ОСОБА_4 вказав, що особисто, у зазначений період, дзвонив на мобільний телефон позивача, але останній не відповідав. Також, свідок ОСОБА_5 повідомив, що приїжджав додому до позивача у період з 19.03.2022 по 22.03.2022 (точної дати не пам`ятав) для з`ясування причин не виходу на службу.

За таких обставин суд вважає, що старший сержант поліції ОСОБА_1 , з власної недисциплінованості самоусунувся без будь-яких на те поважних причин від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини та честі держави, чим своїми діями допустив дискредитацію високого звання поліцейського, що полягає у вчиненні проступку, який підриває довіру громадськості до поліцейських та авторитету Національної поліції України в цілому та є несумісним з подальшим проходженням служби в поліції.

Скоєний проступок є діянням проти інтересів служби, яке суперечить взятим на себе обов`язкам, присягнувши на вірність Українському народові.

Разом з цим, як встановлено вище, у зв`язку із переведення співробітників відповідача на посилений варіант службової діяльності позивач мав перебувати в розташуванні управління та дотримуватись наказів та розпоряджень від керівництва управління.

Суд вважає недоведеним твердження позивача про те, що начальник Обухівського РВ УПО в Київські області, підполковник поліції ОСОБА_2 , мав прискіпливе відношення до позивача, після заперечення останнього стосовного того, що ОСОБА_2 25.02.2022 зібрав особовий склад роти реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області та повідомив, що у зв`язку з вторгненням російських військ на територію України, всьому особовому складу необхідно знищити свої посвідчення, форму і негайно здати зброю.

Під час розгляду даної справи, судом встановлено, що жоден із допитаних свідків не підтвердив вищевказаних твердження позивача. Проте, всі свідки пояснили, що 24.02.2022, у зв`язку із вторгненням військ російської федерації особовий склад Обухівського РВ був піднятий по «Тривозі», отримав зброю та був направлений на виконання службових обов`язків за напрямками, а саме на охорону громадського порядку та охорону об`єктів.

Крім того, позивач не зміг надати жодних доказів того, що він повідомляв Службу Безпеки України та/або інші компетентні органи проте, що начальник Обухівського РВ УПО в Київські області, підполковник поліції ОСОБА_2 закликав до здачі зброї поліцейськими, знищення посвідчень та форми, у зв`язку із вторгненням військ російської федерації на територію України, тобто до зради.

Також, щодо твердження позивача, що 17.03.2022 начальник Обухівського РВ УПО в Київські області, підполковник поліції ОСОБА_2 наказав йому здати зброю і посвідчення, спростовується наявним у матеріалах справи власноручно написаному ОСОБА_1 поясненні від 18.03.2022 в Управлінні поліції охорони в Київській області. У вказаному поясненні позивач зазначив, що його табельну зброю було вилучено 15.03.2022 у нього вдома ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у зв`язку із порушенням ним порядку використання табельної зброї та набоїв.

Судом, зокрема, встановлено, що пояснення позивача від 18.03.2022 надані ним старшому інспектору з озброєння ВЛ УПО Київської області у добровільному порядку не у рамках службового розслідування, а для з`ясування його дій, що мали місце 15.03.2022 у зв`язку із використанням ним табельної зброї.

Тому суд не бере до уваги твердження та доводи сторін, які не слугували для проведення службового розслідування, яке стосувалось прогулу без поважних причин позивача у період з 19.03.2022 по 22.03.2022 та прийняття оскаржуваних рішень.

Відповідно до Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина перша статті 17); захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (частина перша статті 65).

Як зазначено вище, приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, а відповідно до чинного законодавства поліція бере участь у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану.

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт грубого порушення позивачем службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, самоусунення від виконання службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні та на території Київської області, зокрема.

За викладених обставин, висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального воєнного стану в державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення є співмірним із вчиненим проступком.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування наказів відповідача.

Вимоги позивача щодо поновлення його на службі в поліції та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не можуть бути задоволені, оскільки є похідними від перших вимог, у задоволенні яких судом відмовлено у повному обсязі.

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до приписів статей 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат, згідно зі ст. 139 КАС України відсутні, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.