Справа № 400/2323/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 р. № 400/2323/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Малих О.В. розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Салоха-П», вул. Садова, 1, оф. 216, м. Миколаїв, 54001,
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 3 від 28.12.20 р.,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Саорха-П» (далі позивач або ТОВ «Салоха-П») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач або ДПС, податкова), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 3 від 28.12.2020 року.

Ухвалою від 14.04.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання).

Ухвалою від 07.05.2021 року продовжено строк для подання до суду відзиву на адміністративний позов.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ним правомірно визначено суму бюджетного відшкодування та від`ємного значення з ПДВ в податковій декларації з ПДВ за вересень 2020 та угода, яка була укладена з його контрагентом у вересні 2020 була реальною, що підтверджується первинними документами наданими при проведенні перевірки.

Відповідач надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що оскільки за результатами проведення перевірки було встановлено порушення позивачем норм Податкового кодексу та угода, укладена з його контрагентом ТОВ АТК «Віалан» у вересні 202а мали характер нереальних господарських операцій, тому спірне податкове повідомлення-рішення прийняте правомірне.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

У період з 19.11.2020 року по 24.11.2020 року ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку «Салоха-П» з питань дотримання податкового законодавства в частині декларування заявленого від`ємного значення податку на додану вартість за вересень 2020, результати якої оформлено актом від 01.12.2020 року № 1998/14-29-07-03/39483940 (далі акт).

У висновках акта зазначається, що «Салоха-П» порушено вимоги пп. «а» п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого у декларації з ПДВ за вересень 2020 року завищено суму від`ємного значення з ПДВ за вересень 2020 на 249796 грн.

За наслідками перевірки ДПС прийняла податкове повідомлення-рішення № 3 від 28.12.2020 року (за формою В4), яким позивачу зменшено суму від`ємного значення з ПДВ в сумі 249796 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового Кодексу України.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Згідно п. 200.1, пп. «б», «в» п. 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, податкова інформація про порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Так, у перевіряємий період позивачем з ТОВ АТК «Віалан» укладено договір поставки № 11/08 від 11.08.2020 року, згідно з яким постачальник (ТОВ АТК «Віалан») зобов`язався поставити добриво, а покупець прийняти та оплатити, в кількості та за цінами згідно додатків (специфікацій), що є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до Специфікації № 1 від до цього договору, постачальник зобов`язався поставити покупцю добриво «Екотерра» органiчне гранульоване в кiлькостi 27,8 т за цiною 36 144 грн. за 1 тону на заг.суму 1004803,20 грн., в т.ч. ПДВ 167467,20 грн.

На підтвердження реальності господарської операції за вищезазначеним договором і додатку до нього позивачем надано сертифікат відповідності, накладнi № 77 вiд 11.08.2020 року, № 79 вiд 12.08.2020 року, № 80 вiд 12.08.2020 року, податковi накладнi № 9 вiд 11.08.2020 року, № 10 вiд 12.08.2002 року, № 11 вiд 12.08.2020 року, ТТН, платіжні доручення.

На підтвердження подальшого використання придбаного у ТОВ АТК «Віалан» добрива позивачем надано: акт про використання мiнеральних, органiчних i бактерiальних добрив та засобiв хiмiчного захисту рослин за Ф № ВЗСГ-3 вiд 09.11.2020 року (за листопад 2020 р.) щодо внесення добрив «Екотеррі», накладна-вимога за № № М-11 на вiдпуск (внутрiшне перемiщення) добрива «Екотерра» № СП00-000018 вiл 02.11.2020 року, матерiальний звiт вiд 31.08.2020 року за серпень 2020 року за Ф № M-19, накладнi № 72 вiд 11.08.2020 року, за № 73 вiд 12.08.2020 року, № 74 вiд 31.08.2020 року по добриву «Екотерра», матерiальний звiт вiд 30.09.2020 року за вересень 2020 р. за Ф № M-19, накладна № 75 вiд 22.09.2020 року по добриву «Екотерра».

Також, у перевіряємий період між позивачем та ТОВ АТК «Віалан» укладено договір про надання послуг по перевезенню вантажiв вiд 03.08.2020 року № l/08/2020 р.

На підтвердження його виконання позивачем надано: акт про надання послуг № 106 вiд 19.09.2020 року, на перевезення комбайну NEW Hollfnd та жатки; ТТН № 0025 вiд 19.09.2020 року, в якiй детально описано мiсця навантаження та розвантаження ТМЦ, найменування ТМЦ, вартість послуги та розрахунок, iншi вiдомостi; рахунок № 106 вiд 19.09.2020 року на суму ПДВ 5500 грн., замовлення на перевезення № 202009/17 вiд 17.09.2020 року; накладна № 107 вiд 17.09.2020 року; договiр оренди № 1/3/17 від 01.01.2017 р. та додатки №6 вiд 01.06.2017 року та додаток № 7 вiд 01.07.2020 року щодо оренди комбайну та жатки, перевезення яких здiйснено; платiжне доручення № 134 вiд 12.10.2020 року на оплату послуг перевезення; акт про надання послуг до нього № 72 вiд 04.08.2020 року, рахунок на оплату № 72 вiд 04.08.2020 року, ТТН № 00184 вiд 03.08.2020 року на перевезення пшеницi, в якiй детально описано мiсця навантаження та розвантаження ТМЦ, найменування ТМЦ та iншi вiдомостi, замовлення на перевезення № 202008/З вiд 03.08.2020 р., видаткова накладна № 49 вiд 04.08.2020 року, додаток ПТ-36 вiд 04.08.2020 р. та довiренiсть № 87807 вiд 29.07.2020 року на поставку пшеницi ТОВ СП «Нібулон»; акт надання послуг № 75 вiд 09.08.2020 р. на послуги транспортування; рахунок № 75 вiд 09.08.2020 року, замовлення на перевезення № 202008/9 вiд 09.08.2020 року, вантажно-транспортна накладна № С00189 вiд 09.08.2020 року, видаткова накладна № 51 вiд 09.08.2020 року, додаток № ПТ-38 вiд 09.08.2020 року на поставку пшеницi ТОВ СП «Нібулон»; видаткова накладна № 79 вiд 12.08.2020 року, рахунок на оплату № 79 вiд 12.08.2020 року , накладна № 80 вiд 12.08,2020 року, рахунок № 80 вiд 12.08.2020 р., товарно-транспортна накладна № 0030 вiд l2.08.2020 року на перевезення TMЦ; видаткова накладна № 77 вiд 11.08.2020 року, рахунок № 77 вiд l1.08.2020 року, ТТН № 0033 вiд 11.08.2020 року на перевезення ТМЦ.

Таким чином, факт отримання товару та послуг з транспортування/перевезення позивачем від його контрагента підтверджується вищезазначеними первинними документами.

Суд не приймає в якості належного доказу нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом у перевіряємому періоді, посилання відповідача на відсутність в ТТН відомостей про вантажнорозвантажувальні операції (місця відвантаження/пункту доставки/розвантаження), оскільки це посилання не відповідає дійсності, адже ТТН містять детальні відомості щодо місця відвантаження/пункту доставки/розвантаження.

Крім того, суд зазначає, що у будь якому випадку самі по собі ці обставини не можуть бути підставами для позбавлення покупців цих підприємств права на віднесення сплачених на їх користь коштів до податкового кредиту.

Так, наявність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість не є визначальними при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною.

Аналогічна правова позиція підтверджена постановами Верховного Суду від 15.07.2023 року у справі № 826/3616/18, від 25.11.2022 року у справі № 200/4458/20-а, від 13.07.2022 року у справі № 520/223/20.

Щодо твердження відповідача про вiдсутнiсть додаткових розрахункiв щодо калькуляцiї таких послуг (людино-годин, паливно-мастильних матерiалiв тощо), то зазначене також не підтверджено в ході розгляду справи, оскiльки розрахунок вартості послуги здiйснюється згiдно до п. 3.1 договору про надання послуг по перевезенню вантажiв вiд 03.08.2020 року № 1/08/2020, в якому зазначено, що цiна послуги становить 500,00 грн. з ПДВ за 1 т на перевезення i визначається в рахунках-фактурах перевiзника, акти про надання послуг № 72 вiд 04.08.2020 року, №75 вiд 09.08.2020 року, № 106 вiд 19.09.2020 року мiстять найменування послуги, кiлькiсть вантажу та вартість послуги.

Також, суд зазначає, що результат проведеного відповідачем аналізу інформації, що міститься в інформаційних базах ДПС щодо контрагента позивача ТОВ АТК «Віалан» не може впливати на висновок щодо реальності господарської операції між цим контрагентом та позивачем, з огляду на наступне.

Так, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту та в подальшому бюджетного відшкодування, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, не встановлення фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.08.2018 року у справі № 820/4428/17.

В постановах Верховного Суду від 13.08.2021 року у справі № 2а-5011/12/1370, від 12.08.2021 року у справі № П/811/884/14, від 30.07.2021 року у справі № 160/2286/19 зазначено, що суд не приймає посилання відповідача на наявну податкову інформацію про не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і на податкову інформацію про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, оскільки така інформація не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку; неналежне виконання контрагентом покупця свого обов`язку, а також наявність інших обставин, що можуть свідчити про недобросовісне ведення господарської діяльності таким контрагентом, не може створювати негативних наслідків для самого покупця.

Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 05.08.2021 року у справі № 813/5824/15, від у справі № 460/143/19, від 22.11.2019 року у справі № 820/2908/17, від 26.06.2018 року у справі № 826/3006/14, від 05.02.2018 року у справі № 821/589/17, від 07.03.2018 року у справі № 816/809/17 з аналогічними обставинами, податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах контролюючих органів відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, не може прийматися як доказ на обґрунтування висновків акту перевірки, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

При використанні податкової інформації з інформаційно-аналітичних баз ДПС фактично будь - які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а отже така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.03.2021 року у справі № 826/9061/17.

Щодо твердження контролюючого органу про те, що обсяги оподаткування, задекларованi на пiдставi форми № 20-ОПП ТОВ АТК «Віалан» вiд 08.09.2020 року, не пiдпадають пiд перевiряемий перiод, датам виписки податкової накладної на надання послуг транспортування 04.08.2020 року, 09.08.2020 року, що свiдчить про відсутність достатньої кiлькостi основних засобiв та трудових pecypciв, то суд не може погодитись з таким твердженням відповідача, оскільки подання форми № 20-ОПП вiд 08.09.2020 року свiдчить про дату декларування контрагентом позивача ТОВ АТК «Вiалан» основних засобiв, якi використовуються для здiйснення пiдприємницької дiяльностi, саме не перiод з якого вони використовуються фактично. Таким чином це не спростовує того факту, що постачальник не використовував протягом 2020 року задекларованi вiдповiдно до форми № 20-ОПП ТОВ об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язанi з оподаткуванням, через якi проводиться дiяльнiсть, в тому числi автомобiлi, автопричепи, комплекс сушильний, 8-ми рядкова-жатка за адресою: вул. Соборностi, 40, смт. Козелець, Козелешький район, Чернiгiвськоi областi. Тим бiльше сам контролюючий орган не заперечує, що ТОВ АТК «Віалан» звiтує про найманих працiвникiв, та згiдно даних ЄРПН контрагент позивача протягом 2020 року придбавав добрива, та реалiзовував транспортнi послуги та товар, про що звітував щодо наявностi автомобiльного транспорту та придбанням добрив, якi в наступному реалiзовано позивачу.

Крім того, слід зазначити, що відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу (оренда персоналу). Тому, твердження відповідача щодо відсутності необхідної кількості трудових ресурсів, в тому числі твердження відповідача про відсутність трудових відносин контрагента позивача з водіями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не приймається судом до уваги.

Отже, на підтвердження реальності господарських правовідносин між позивачем та його контрагентом ТОВ АТК «Віалан», позивач надав належним чином оформлені первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, тому висновки контролюючого органу про завищення позивачем суми від`ємного значення з ПДВ за вересень 2020 на 249796 грн є безпідставними.

Відтак, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Салоха-П» (вул. Садова, 1, оф. 216, м. Миколаїв, 54001, ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 3 від 28.12.2020 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Салоха-П» (вул. Садова, 1, оф. 216, м. Миколаїв, 54001, ) судові витрати у сумі 3746,95 грн. (три тисячі сімсот сорок шість гривень 95 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.04.2023 року.

Суддя О.В. Малих