Справа № 344/4158/23
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/4158/23
Провадження № 2-а/344/107/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора, старшого лейтенанта поліції 1 роти, 1 батальйону УПП у Вінницькій області Гончарука В.О., Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора, старшого лейтенанта поліції 1 роти, 1 батальйону УПП у Вінницькій області Гончарука В.О., Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позивачем зазначається, що 28 лютого 2023 року він рухався автомобілем RENAULT DOKKER AF 9494 ES по трасі М30 (зі слів інспектора - с. Якушинці). Там його зупинили представники поліції і пред"явили йому правопорушення про те, що він нібито рухався з перевищенням швидкості в населеному пункті. При цьому дії відповідача були незаконними оскільки на трасі в даному місці були відсутні будь-які знаки, які встановлюють межі населеного пукту (відсутній знак населеного пункту згідно п.5.49 ПІДР); здійснення вимірювання швидкості здійснювалось «з рук», а не станціонарно встановленим приладом. Позивачу не було надано: свідоцтво про повірку засобу вимірювання швидкості; свідоцтво про калібровку засобу вимірювання швидкості; будь-яких підтверджуючих документів персоналу поліції що вони навчені роботи з даним вимірчим засобом і допущені до роботи з ним, що є прямим порушенням Закону України «Про метрологію». При проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному Законом "Про Національну поліцію". Окрім того, вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням його прав. Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено. За таких умов він не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Позивач подав клопотання, скористатися правовою допомогою на що йому відмовили з порушенням його прав. Також позивачем подавалось клопотання про перенос слухання справи, в чому також було відмовлено. Враховуючи наведене просить суд постанову відповідача від «28» лютого 2023р. ЕАС №6609605 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КпАП України, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього, - закрити.

27.03.2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що під час патрулювання 28.02.2023 року на А/Д М-30 «Стрий - Умань Дніпро Ізварине» 377 км в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 ПДР України «с.Якушинці» екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008365) було виявлено порушення Правил дорожнього руху,а саме, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAULT DOKKER з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 (сімдесят чотири) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33,284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії EAC № 6609605 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Факт порушення Позивачем швидкісного режиму в межах населеного пункту підтверджується відеозаписом та фотознімком з приладу TruCam LTI 20/20, на якому зазначено координати розташування вимірювального приладу в момент фіксації правопорушення, згідно з якими в момент фіксації швидкості Позивач рухався в межах населеного пункту «с.Якушинці» Вінницької області. Твердження позивача, про відсутність на трасі дорожніх знаків, які встановлюють межі населеного пункту, не відповідають дійсності та спростовуються відповідними фотознімками, долученими до відзиву на позовну заяву. Таким чином Відповідач мав всі законні підстави винести Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року No5-рп/2015). Враховуючи наведене просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не зявився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.12.4 Правил Дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину встановлена ч.1ст.122 КУпАП.

28.02.2023 року інспектором, старшим лейтенантом поліції 1 роти, 1 батальйону УПП у Вінницькій області Гончаруком В.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6609605, з якої вбачається, що 28.02.2023 року о 12:47 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом засобом RENAULT DOKKER з номерним знаком НОМЕР_1 в населеному пункті позначеним дорожнім знаком 5.49, с.Якушинці перевищив швидкість руху на 24 км/год, рухався зі швидкістю 74 км/год. Швидкість вимірювалась приладом труком ТС008365, чим порушив п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 квм/год), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340,00 грн.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача додано фотознімок, який виготовлений за допомогою приладу TruCam, на якому зображено автомобіль марки засобом RENAULT DOKKER державний номерний знак НОМЕР_1 , вказано дату, час, координати та швидкість руху вказаного автомобіля 74 км/ год., зафіксовано приладом TruCam.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містять інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Посилання позивача на те, що використання приладу ТruCam в ручному режимі не може бути прийнятий до уваги, оскільки вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Слід зазначити, що прилад TruCAM ІІ (сервісний номер ТС008365) згідно наданої технічної документації, зокрема висновками експертів свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 10.11.2023 року, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач та має допустиму похибку при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год та + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год. Тобто, відповідно до вище вказаного свідоцтва про повірку, допустима похибка при вимірюванні швидкості не змінюється незалежно від того, чи фіксування швидкості відбувається в ручному або автоматичному режимі.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації лазерним вимірювачем швидкості LTI 20/20 TruCam ІІ.

Отже, TruCAM LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, який введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, подальша експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, відтак являється доказом в розумінні вище зазначеної статті 251 КупАП.

Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції статті 40 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021), регулює застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів.

Отже, безпідставними є твердження позивача, що дані зафіксовані пристроєм TruCAM LTI 20/20 за допомогою якого визначалася швидкість руху автомобіля позивача є не допустимим доказом, так як на момент визначення швидкості TruCAM знаходився в руках поліцейського, оскільки він не є приладом, який може працювати тільки в стаціонарному режимі.

Суд зазначає, що із наявного у матеріалах справи фотофіксації правопорушення, підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України, оскільки містить інформацію про обставини події та підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також проведення поліцейським розгляду адміністративної справи у відповідності до вимог законодавства.

Що стосується тверджень позивача, що порушення його права на захист, то слід зазначити, що з дослідженого відеозапису вбачається, що поліцейський Гончарук В.О. роз`яснив Позивачу причину зупинки, ознайомив його з фотофіксацією правопорушення, надав для ознайомлення свідоцтво про повірку приладу LTI 20/20 TruCAM II № ТС008365. Поліцейський ознайомив Позивача з його правами згідно статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Після заявленого позивачем клопотання, інспектор зазначив про можливість скористатися правовою допомогою, однак зазначив, що розгляд справи може відбутися виключно в населеному пункті с.Якушинці, що відповідає вимогам КУпАП.

Що стосується інших доводів позивача, слід зазначити, що дорожні знаки відносяться до інформаційно-вказівних знаків, тобто носить для учасників дорожнього руху лише інформаційний характер. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 7 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У такому випадку, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) на місці вчинення правопорушення виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Відтак, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач керуючи транспортним засобом рухався у населеному пункті з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину (24 км/год).

Отже, враховуючи вищезазначене, відповідач діяв відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення відповідачем призначено відповідно до норм цього Кодексу, в межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП, та в межах наданих йому повноважень під час виконання службових обов`язків, з підстав чого не підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування постанови серії ЕАС №6609605 від 28.02.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в розмірі 340,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора, старшого лейтенанта поліції 1 роти, 1 батальйону УПП у Вінницькій області Гончарука В.О., Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова