Справа № 600/8/22-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/8/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

06 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (далі ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області), в якому просила:

-визнати протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 03.11.2021;

-визнати протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;

-зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області розглянути запит від 03.11.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території Чернівецького району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташуваннями.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що бездіяльність відповідача полягає у порушенні п`ятиденного робочого дня для надання відповіді, а не створення відповіді, оскільки це різні дії.

При цьому, в апеляційній скарзі звернуто увагу, що право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до відповідача із запитом на отримання публічної інформації від 03.11.2021, в якому просила надати інформацію щодо наявності на території Чернівецького району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

В матеріалах справи міститься відповідь за вих. № ПІ-68/0-69/0/63-21, в якій, серед іншого, ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області повідомлено позивача, що запитувана інформація стосується надання великого обсягу інформації та значної кількості даних. Позивача проінформовано про громади, які входять до Чернівецького району. У зв`язку з наведеним, позивачу роз`яснено право звернення на адресу громади на території якої вона бажає отримати земельну ділянку.

До відповіді додано інформацію про розташування територіальних громад, які входять до складу Чернівецького району, роздрукованого з інформаційно-довідкового порталу ОМС України.

На підтвердження направлення на адресу позивача відповіді на запит, відповідач надав до суду Витяг з реєстру відправки поштової кореспонденції від 12.11.2021.

17.05.2022 відповідач листом за вих. №31-24-0.7-741/2-22 повторно направив на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням лист з додатком від 12.11.2021 вих. № ПІ-68/0-69/0/63-21, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти від 17.05.2022.

Згідно відстеження поштового відправлення, рекомендоване поштове відправлення вручено ОСОБА_1 23.05.2022.

Позивач посилаючись на те, що відповідачем не дотримано строків розгляду запиту та не розглянуто запит, звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для його задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Ст.5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992р. №2657-XII регламентовано, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Порядок же здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес безпосередньо визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011р. №2939-VI.

Відповідно до вимог ст.1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За правилами статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

П.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VI унормовано, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Ч.1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" закріплено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (стаття 5 Закону2939-VI).

Статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію-це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

У відповідності до ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше 5-ти робочих днів з дня отримання запиту.

В свою чергу, положеннями ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч.5 ст.19 цього Закону.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до відповідача із запитом на отримання публічної інформації від 03.11.2021, який направила поштою (отримано 08.11.2021, зареєстровано 09.11.2021).

В матеріалах справи наявна відповідь ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області на запит від 12.11.2021 за вих. № ПІ-68/0-69/0/63-21.

На підтвердження направлення на адресу позивача відповіді на запит, відповідач надав до суду Витяг з реєстру відправки поштової кореспонденції від 12.11.2021.

Однак, Сьомий апеляційний адміністративний суд, в рамках розгляду даної справи у постановах від 19.02.2022 та від 29.09.2022 дійшов висновку, що вказаний витяг не може бути належним доказом направлення поштового відправлення.

У матеріалах справи міститься лист ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області від 17.05.2022 за вих. №31-24-0.7-741/2-22, з якого вбачається, що останнім повторно направлено на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням лист з додатком від 12.11.2021 вих. № ПІ-68/0-69/0/63-21, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти від 17.05.2022.

Згідно відстеження поштового відправлення, рекомендоване поштове відправлення вручено ОСОБА_1 23.05.2022.

Тобто відповідачем надано відповідь на питання, порушене в запиті про надання публічної інформації.

Слід також зазначити, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не порушує питання про недостовірність, чи неповноту наданої інформації, а посилається виключно на те, що відповідь на запит надана поза межами строків, встановлених для надання відповіді на запит.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 у справі № 821/3514/15-а зазначив, що належними способами захисту вважаються ті способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Європейський Суд з прав людини у своїй усталеній практиці пов`язує визначення ефективного судового захисту саме з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Як слідує з матеріалів справи, ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області надано відповідь на питання, порушені в запиті позивача від 03.11.2021, яка отримана адресатом 08.11.2021.

Проте, відповідачем не надано належних доказів про направлення відповіді 12.11.2021. У справі міститься належний доказ повторного направлення відповіді лише 17.05.2022.

В той же час, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №160/6885/19 зазначив, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Колегія суддів вважає, що сама лише відсутність належних доказів про направлення відповіді, не може слугувати єдиною обставиною, яка вказує на бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка проявляється у ненаданні відповіді на запит.

При цьому, позивач не зазначає яким чином, буде відновлене право останньої на отримання інформації у разі визнання протиправною бездіяльності ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області щодо недотримання строку надання відповіді на запит від 03.11.2021, зважаючи на те, що відповідь ОСОБА_3 вже отримана.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.