Справа № 300/1064/22
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2023 р. справа № 300/1064/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови від 25.01.2022, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2022 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки (далі відповідача) про визнання протиправною та скасування постанови від 25.01.2022 за №314590.

23.02.2022 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

27.07.2022 суд забезпечив даний позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу постанови Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу за № 314590 від 25.01.2022 до набрання судовим рішенням в даній справі законної сили.

Також, ухвалою суду від 27.07.2022 в задоволенні клопотання Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки про заміну неналежного відповідача, відмовлено.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач під час проведення перевірки транспортного засобу марки SETRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , дійшов помилкових висновків про допущення нею порушення виконання міжнародних перевезень пасажирів без документів, визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки, позивач не є автомобільним перевізником та не здійснює міжнародних перевезень пасажирів, вказаний транспортний засіб переданий нею в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , який здійснює міжнародні перевезення цим автотранспортом. Вважає оскаржувану постанову за №314590 від 25.01.2022 протиправною та просить її скасувати.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням у ньому на відповідні норми права та твердження. Просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що 26.11.2021 посадовими особами відповідача на митному пості «Краковець» у Львівській області, під час здійснення регулярного міжнародного перевезення пасажирів між Україною (м. Верховина) та Республікою Польща (м. Вроцлав), проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки SETRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу. Перевіркою встановлено відсутність у водія ОСОБА_3 дозволу на міжнародні регулярні перевезення пасажирів на зазначений маршрут, про що складено акт за № 310715 від 26.11.2021. На адресу позивача відповідач направив рекомендованим листом з повідомлення про вручення повідомлення за № 661/825.3/24-22 від 10.01.2022 про розгляд справи 25.01.2022 про порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке позивач отримала 20.01.2022. Позивач на розгляд справи не з`явилася, тому посадовою особою відповідача прийнято оскаржувану постанову.

Позивач направила суду відповідь на відзив, з викладом пояснень щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотивів їх відхилення.

Відповідач направив заперечення на відповідь на відзив.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

26.11.2021, на підстав направлення на рейдову перевірку за № 011539 від 22.11.2021, посадовими особами відповідача складено акт за № 310715 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Актом перевірки встановлено надання послуг з регулярних міжнародних пасажирських перевезень між Україною (м. Верховина) та Республікою Польща (м. Вроцлав) транспортним засобом марки SETRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , без дозволу на міжнародні регулярні перевезення пасажирів.

Із вказаним актом перевірки водій транспортного засобу марки SETRA Петро Прокоп`юк ознайомлений, однак від підпису і надання пояснень відмовився.

10.01.2022 відповідач на адресу позивача направив повідомлення за № 661/825.3/24-22 про необхідність прибути 25.01.2022 до Управління Укртрансбезпеки (м. Івано-Франківськ) для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Повідомлення за № 661/825.3/24-22 від 10.01.2022 відповідач направив поштовою кореспонденцією рекомендованим повідомлення про вручення за № 266 на адресу позивача, яке нею отримано 20.01.2022.

Позивач на розгляд справи 25.01.2022 до відповідача не заявилася, у зв`язку з чим відповідач справу розглянув без її участі, прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за № 314590 від 25.01.2022 та за допущення виконання міжнародних перевезень пасажирів без документів, визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», на підставі абзацу 6 частини 1 статті 60 цього Закону, стягнув з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф в розмірі 34 000 гривень.

Позивач, вважаючи оскаржувану постанову протиправною, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт».

Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону).

Згідно з пунктом 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 103 від 11.02.2015 визначено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України за № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок № 1567).

Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2 Порядку).

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, серед іншого, виключно додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

При виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Дозвіл на здійснення міжнародних перевезень автомобільним транспортом документ, що видається уповноваженими органами Договірних Сторін міжнародним автомобільним перевізникам для в`їзду, транзитного проїзду через територію Договірних Сторін, а також здійснення інших видів перевезень, передбачених законодавством.

Суб`єктами відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", є автомобільні перевізники.

Таким чиним, з аналізу вказаних норм суд встановив, що при виконанні міжнародних перевезень пасажирів автомобільний перевізник (фізична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів транспортними засобами) повинен мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту. Дозвіл на здійснення міжнародних перевезень автомобільним транспортом видається уповноваженими органами Договірних Сторін міжнародним автомобільним перевізникам для в`їзду, транзитного проїзду через територію Договірних Сторін, а також здійснення інших видів перевезень, передбачених законодавством. Наявність у автомобільного перевізника інших документів статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» не встановлено.

Як встановив суд, відповідач притягнув позивача до відповідальності за допущення нею виконання міжнародних перевезень пасажирів без документів, визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, без дозволу на міжнародні регулярні перевезення пасажирів.

Суд, досліджуючи наявність виконання позивачем міжнародних перевезень пасажирів транспортним засобом марки SETRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , встановив наступне.

Згідно договору оренди транспортного засобу за № 8 від 01.11.2021 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 передала фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 в платне володіння та користування транспортний засобі марки SETRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , який їй належить на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу за № 4 від 08.02.2018 ОСОБА_4 прийнятий фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на роботу водієм, що також підтверджується довідкою від 03.05.2022 за № ФО00-000003.

Згідно ліцензії Міністерства транспорту та зв`язку України серії АГ №504932 ОСОБА_2 має дозвіл на міжнародні перевезення пасажирів автобусами. Міністерством інфраструктури України видано цій особі дозвіл БВ № 005543 на міжнародні регулярні перевезення пасажирів між Україною та Республікою Польща за маршрутом Верховина Вроцлав, пункт перетину державного кордону України Краковець, Грушів.

Таким чином, перед судом доведено, що виконання міжнародних перевезень пасажирів транспортним засобом марки SETRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить позивачу на праві власності, здійснювалося 26.11.2021 автомобільним перевізником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

При цьому, наявність у цього автомобільного перевізник дозвільних документів на здійснення міжнародних регулярних перевезень пасажирів доведена суду.

Як наслідок, у суду відсутні підстави вважати, що 26.11.2021 міжнародні перевезення пасажирів, транспортним засобом марки SETRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , виконувалися фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , а тому висновки відповідача в акті перевірки за № 310715 від 26.11.2021 про надання позивачем послуг з регулярних міжнародних пасажирських перевезень без дозволу на міжнародні регулярні перевезення пасажирів, є помилковими.

Відтак, в даних правовідносинах відсутні підстави для застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій в розмірі 34 000 гривень.

За таких обставин, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу за № 314590 від 25.01.2022 є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо посилання позивача на пункт 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 379 від 11.08.2010, як на підставу для відмови в задоволенні позову, суд зазначає, що ця норм стосується правовідносин щодо наявності тимчасового реєстраційного талону, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортний засіб іншій фізичній. Предметом виявленого 26.11.2021 під час перевірки правопорушення була відсутність у позивача дозвільних документів на міжнародні регулярні пасажирські перевезення. Порушень щодо реєстраційних документів на вказаний вище транспортний засіб актом перевірки від 26.11.2021 за № 310715 не встановлено. Крім того, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є документом, який підтверджує господарську діяльність у сфері міжнародних регулярних перевезень пасажирів.

Суд, також, зазначає, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно частини 2 статті 134 даного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 992, 40 гривень згідно з квитанцією ID № 7298-5474-6447-8264 від 14.02.2022, на сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 744, 30 гривень згідно з квитанцією за № 0.0..1 від 25.07.2022 та витрат, пов`язаних з розглядом справи (на професійну правничу допомогу) згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.02.2022, актів обсягу надання правової допомоги за № 1 від 21.04.2022, № 2 від 04.05.2022, виписки за рахунками від 21.04.2022 про сплату позивачем Адвокатському об`єднанню «Сила права» гонорару в розмірі 4 000 гривень. Доказів про сплату іншої частини витрат на професійну правничу допомогу, крім акта № 3 від 26.07.2022, позивач не надала.

Розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в розмірі 1 736, 70 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки (індекс 76492, вулиця Тополина, 3, село Угорники, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область) за № 314590 від 25.01.2022 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (індекс 78650, село Соколівка, Косівський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34 000 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки (індекс 76492, вулиця Тополина, 3, село Угорники, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, ) на користь ОСОБА_1 (індекс 78650, село Соколівка, Косівський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 736 (одна тисяча сімсот тридцять шість) гривень 70 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.