Справа № 520/6559/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 р. Справа № 520/6559/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, по справі № 520/6559/22

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту - відповідач, ДПП), в якому просив суд:

- визнати неправомірним та скасувати в частині, що стосується ОСОБА_1 , наказ ДПП від 04.07.2022 № 389 «Про застосування до поліцейських УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень», згідно з яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої ст. 18, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 ЗУ «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6, 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, підпункту 1 пункту 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 лютого 2016 № 70, абзаців першого, другого, сьомого пункту 1 розділу II та пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 № 1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати неправомірним та скасувати в частині, що стосується ОСОБА_1 , наказ ДПП від 03.08.2022 № 981 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) у званні старшого лейтенанта поліції з посади інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП, з 03 серпня 2022, на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 04.07.2022 № 389;

- поновити ОСОБА_1 в органах поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП, з 03 серпня 2022;

- зобов`язати ДПП на користь ОСОБА_1 нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 03.08.2022 по день поновлення в органах поліції.

В обґрунтування позову послався на протиправність та незаконність наказів ДПП від 04.07.2022 № 389 та від 03.08.2022 № 981, як таких, що прийняті на підставі висновку службового розслідування від 18.06.2022, проведеного з порушенням вимог чинного законодавства за відсутності належних та допустимих доказів (отримані з порушенням таємниці досудового розслідування) порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, у зв`язку з чим до нього застосовано такий захід дисциплінарного впливу, як звільнення з органів поліції. Фактично позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності внаслідок оголошення йому підозри у скоєнні кримінального правопорушення. При цьому, комісією ДПП під час службового розслідування не було отримано ані відео з камер спостереження готелю «Колос», ані враховано пояснень, які спростовують вину позивача.

Зазначив, що патрульні поліцейські, зокрема позивач, під час конфлікту перебували у стані необхідної оборони та намагались відібрати зброю у ОСОБА_2 , якою він їм погрожував, що також підтверджується наявністю тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 згідно з висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи. Крім того, зауважив, що особисто ОСОБА_2 , який нібито постраждав, у жодних поясненнях не вказував, що тілесні ушкодження нанесені йому саме ОСОБА_1 .

Вважає, що жодна з обтяжуючих обставин, яка була врахована комісією, не передбачена ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут). Натомість жодна з пом`якшуючих обставин, зокрема, відсутність у позивача діючих дисциплінарних стягнень та перебування його не на службі у вихідний день під час виникнення конфлікту, відповідачем не врахована.

Отже, застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на підставі спірних наказів є безпідставним, що зумовлює їх скасування з негайним поновленням ОСОБА_1 на посаді та виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі №520/6559/22 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 520/6559/22 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про упередженість, однобокість та несправедливість оскаржуваного судового рішення з огляду на те, що обставини, які встановлені судом, повною мірою ґрунтуються на відзиві відповідача та висновках службового розслідування, без аналізу наявних в матеріалах справах доказів та пояснень позивача. Наполягає на пропущенні відповідачем 15-денного строку для подачі відзиву на позов, на що суд першої інстанції не звернув уваги; з метою дотримання принципу неупередженості судом апеляційної інстанції прохав перевірити дату отримання відповідачем ухвали суду від 05.09.2022. Вважає, що всі обставини, які встановлені судом, є відкритим підтриманням відповідача, без надання належного аналізу наявним матеріалам.

На думку апелянта, саме через авторитет та зв`язки ОСОБА_2 в правоохоронних органах, до позивача під час службового розслідування було упереджене ставлення, що також підтверджується не врахуванням під час прийняття остаточного рішення його пояснень і залишенням поза увагою розбіжностей в поясненнях наданих ОСОБА_2 та іншими свідками, зокрема щодо місця початку конфлікту. Свідки, які надавали пояснення, не попереджались про кримінальну відповідальність, що також ставить під сумнів правдивість таких відомостей та їх відповідність дійсним обставинам. Припускає, що більшість свідків є знайомими або підлеглими особами ОСОБА_2 або тими, хто проживає з ним на одній території, а тому їх пояснення не в повній мірі можуть відображати події конфлікту. Характеристика на ОСОБА_1 видана 31.05.2022, тобто, після конфлікту 17.05.2022 та початку службового розслідування, а тому є суб`єктивною думкою особи, яка знаходиться в залежності від керівництва УПП в Харківській області. Позивач знає свої обов`язки, сумлінно їх виконує з дотриманням принципів верховенства права, законності та прозорості, а характеристика не відповідає особі ОСОБА_1 є однобічною та такою, що паплюжить його ім`я, та відповідно не може бути прийнята до уваги.

Стверджує, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи. Так, в позовній заяві позивач не зазначав про позбавлення ОСОБА_1 права надати пояснення під час проведення службового розслідування, як помилково вказує суд першої інстанції, а лише повідомив про неодноразові протягом тривалого часу спроби їх надання.

Зауважує, що перелік обтяжуючих обставин, передбачених ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, є вичерпним, а тому самовільне розширення його відповідачем, з яким помилково погодився суд першої інстанції, є протиправним.

Також, підтримав власну позицію, викладену в позовній заяві, щодо перебування ОСОБА_1 під час конфлікту поза службою та в стані необхідної оборони.

Посилання у висновку службового розслідування на повідомлення позивачу про підозру вважає порушенням ст.62 Конституції України.

На переконання апелянта, ДПП дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.п.1.2 ч.1 ст.18 Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 6, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, абз. 1, 2, 7 п. І розд. ІІ та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту лише па підставі наявності повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 28. ч.ч. 1, 2 ст. 345 КК України, без урахування того, що вирок судом ще не винесено, та в майбутньому ОСОБА_1 може бути виправдано. З огляду на вказане, спірні накази, на думку позивача, є передчасними та незаконними.

Також, через відсутність в матеріалах службового розслідування запитів дисциплінарної комісії про отримання документів по кримінальному провадженню стосовно позивача, вважає, що такі докази отримані відповідачем з невідомого джерела. Наголошує, що відповідачем при проведенні службового розслідування не вжито достатніх та належних заходів щодо встановлення обставин, які є необхідними для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, а висновок, складений за його результатами, не відповідає вимогам щодо повноти та об`єктивності і взагалі не підтверджує факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

З огляду на викладене стверджує про наявність підстав для скасування оскаржуваних наказів, що з урахуванням положень ст. 235 КЗпП України та ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» має наслідком поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП з 03.08.2022 з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 03.08.2022 по день поновлення на вказаній посаді.

Відповідач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване. Повідомив, що під час проведення службового розслідування всі працівники УПП в Харківській області ДПП, у т.ч. і апелянт, були опитані, що підтверджується матеріалами справи та спростовує твердження ОСОБА_1 про тривалі намагання надати пояснення. Крім того, з метою об`єктивного встановлення обставин події та реалізації права позивача на захист останньому засобами електронної комунікації були направлені виклики (запрошення від 23.05.2022 № 327з/02/41/14-2022, від 27.05.2022 № 329з/41/14/02-2022) про необхідність прибуття до УПП в Харківській області ДПП о 10.00 26.05.2022 для надання письмових пояснень, однак 26.05.2022 за вказаним викликом апелянт не прибув, що зафіксовано відповідним актом за № 508вн/41/14/01-2022, а 31.05.2022 ОСОБА_1 надав пояснення, які містяться в матеріалах справи. Вважає, що обізнаність апелянта про проведення вищевказаного службового розслідування, наявність кількох запрошень для надання пояснень та самі письмові пояснення підтверджують реалізацію його прав у повному обсязі.

З приводу відсутності доказів на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку зазначив, що дисциплінарна комісія здійснили виїзд на місце події, за результатами якого не виявлено камер відеоспостереження в приміщені готелю «Колос» у місці де відбувся конфлікт. Разом з цим, службовим розслідуванням встановлено, що безпосередній керівник апелянта, т.в.о командира батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_3 також здійснював виїзд на місце події 17.05.2022 під час якого виявив своїх підлеглих з ознаками алкогольного сп`яніння. При цьому, зі слів свідків ОСОБА_4 дістав табельну вогнепальну зброю, загнав патрон в патронник та направив на людину з якою був конфлікт.

Вказав, що перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатом токсологічного дослідження № 354/355/348, отриманого на запит дисциплінарної комісії за № 2187/41/14/02-2022 до адміністрації ХОНД. Також на запит за вихідним № 2214вн/41/14/02-2022 Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР у місті Полтава повідомлено дисциплінарну комісію про те, що уповноважена особа, розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336 від 18.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 345 ККУ, та встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення особі про підозру у вчинення кримінального правопорушення, відповідно до статей 36, 40, 42, 276, 277, 278, 279, КПК України повідомив ОСОБА_1 про підозру в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою, а також в погрозі вбивством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Також зазначив, що посилання позивача на порушенням відповідачем вимог ст. 62 Конституції України, є безпідставними, оскільки набрання законної сили судовим рішенням про притягнення особи до кримінальної відповідальності є окремою підставою для звільнення зі служби. В даному ж випадку, звільнення відбулось за порушення службової дисципліни, вина позивача у скоєнні якого встановлюється у визначеному законом порядку.

Доводи позивача про непропорційність обраного відповідачем дисциплінарного заходу порівняно з вчиненим дисциплінарним проступком у позаслужбовий час вважає етично неприйнятними, оскільки вимоги до поведінки працівника поліції розповсюджуються і на його позаслужбовий час, зокрема застереження щодо уникнення дій, які дискредитують та принижують авторитет органів Національної поліції України.

Вважає, що доводи апелянта про бездоганність його особи та взірцеву поведінку спростовуються його вчинками та діями, зокрема наданням неправдивих відомостей під час службового розслідування щодо перебування під час конфлікту 17.05.2022 ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до наказу начальника УПП в Харківській області ДПП від 07.09.2021 № 118 до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани. Узагальнюючи вищевикладене, наявна в матеріалах справи характеристика, на думку відповідача, складена об`єктивно та відповідає дійсній поведінці позивача, як працівника органів поліції.

Просив суд звернути увагу, що письмові пояснення під час проведення службового розслідування були надані свідками вищевказаної події на відповідному бланку, форма якого передбачена додатком до п. 14 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893), яка не містить вимоги щодо ознайомлення опитуваної особи зі статтями Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивих свідчень. Окрім того, пояснення свідків відбирались під час проведення службового розслідування відповідно до Дисциплінарного статуту, а не в межах кримінального провадження.

Дисциплінарною комісією були дотримані вимоги ч. 4 ст. 15 Дисциплінарного статуту, а тому її члени жодним чином не могли впливати на поведінку апелянта та контролювати її, відтак твердження останнього про зацікавленість та упередженість є безпідставними, надуманими та такими, що не підтверджені доказами. Окрім цього, працівники УПП в Харківській області ДПП не перебувають у підпорядкуванні ОСОБА_2 .

З посиланням на п.п.1, 2 ч.1 ст.18, ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», ч.ч.1, 3 ст.1 Дисциплінарного статуту, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, наполягав, що недотримання позивачем вказаних приписів внаслідок участі в конфліктній ситуації 17.05.2022 у стані алкогольного сп`яніння, нанесення тілесних ушкоджень іншому працівнику поліції, разом з погрозами застосування вогнепальної зброї, порушення спокою інших громадян під час дії воєнного стану та комендантської години об`єктивно призвело до суспільного резонансу, негативної реакції громадськості та негативно вплинуло на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції.

В апеляційній скарзі позивач просив розглянути апеляційну скаргу за участю позивача та його представника, з викликом сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Клопотання позивача про розгляд справи за його участю та участю його представника, задоволенню не підлягає, оскільки в силу ч. 2 ст. 313 КАС України проведення у відкритому судовому засіданні розгляду справи, призначеної до розгляду в порядку письмового провадження, є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції. При цьому, це можливо лише за тих обставин, якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні. Разом з тим, жодних доводів в обґрунтування необхідності слухання справи у відкритому судовому засіданні ОСОБА_1 не навів, а суд апеляційної інстанції, враховуючи, що наявні у справі докази є достатніми для її розгляду, не вбачає підстав для перенесення розгляду даної справи та призначення її у відкритому судовому засіданні.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника УПП в Харківській області ДПП від 20.05.2022 № 131 утворено дисциплінарну комісію та призначено службове розслідування з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, пов`язаних з внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.05.2022 № 0000336 щодо скоєння окремими працівниками УПП в Харківській області ДПП, у тому числі і позивачем - ОСОБА_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, 17.05.2022 в приміщенні готелю "Колос", який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що інспектору взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 направлено запрошення від 23.05.2022 № 327з/02/41/14-2022 засобами електронної комунікації про необхідність прибуття 26.05.2022 до УПП в Харківській області ДПП о 10.00 для надання письмових пояснень за фактом проведення службового розслідування, у відповідності до положень ст. 27 Дисциплінарного статуту. 26.05.2022 у визначений відповідачем у повідомленні час позивач не з`явився, що зафіксовано актом, який зареєстровано того ж дня за № 510вн/41/14/01-2022.

27.05.2022 позивачу повторно було направлено запрошення № 329з/41/14/02-2022 про необхідність надання пояснень дисциплінарній комісії.

31.05.2022 позивачем було надано письмові пояснення, з яких вбачається, що 17.05.2022 він у свій вихідний разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у місті Валки, де вирішували побутові проблеми. Оскільки останні були на автомобілі, алкогольні напої ніхто з них не вживав. Зазначені працівники поліції затрималися у місті до вечора та у зв`язку з початком комендантської години зупинилися в платному номері міста Валки, Харківської області. Точну адресу, де вони ночували опитуваний не пам`ятає.

Приблизно о 22.10 до кімнати, в якій зупинилися працівники УПП в Харківській області ДПП, яка знаходилась на другому поверсі, зайшов раніше невідомий їм чоловік, вдаривши із ноги у двері від чого вони відчинилися. Чоловік був озброєний предметом, схожим на пістолет та без всяких підстав почав погрожувати ним.

Вказана особа на вигляд перебувала в стані алкогольного сп`яніння та також намагалась нанести працівникам УПП в Харківській області ДПП тілесні ушкодження. Позивач зазначив, що в один із моментів він просив чоловіка заспокоїтися та повідомив йому, що він є працівником поліції. У відповідь останній в нецензурній формі викрикнув, що він начальник відділку поліції у місті Валки та по законам воєнного часу він застрелить їх без суду та слідства, а також в один з моментів ударив рукояткою предмета, схожого на пістолет в область живота ОСОБА_1 , після чого працівники УПП в Харківській області ДПП вирішили забрати в нього вказаний предмет.

Як далі вбачається з наданих позивачем письмових пояснень, в результаті зазначених дій ОСОБА_1 було спричинено декілька ударів невідомим чоловіком. Коли пістолет було вибито з рук п`яного чоловіка конфлікт завершився. Останній зателефонував невідомим людям. Через деякий час приїхала слідчо-оперативна група Банківського відділку поліції та працівник внутрішньої безпеки, які не стали розбиратися у тому, що сталося та відразу почали затримувати патрульних поліцейських, проводити огляд місця події та вилучили у позивача службове посвідчення. Позивач вказав, що внаслідок злочинних дій невідомої особи він отримав тілесні ушкодження.

Так, дисциплінарною комісією за результатами службового розслідування встановлено, що 18.05.2022 до відділу чергової служби УПП в Харківській області ДПП надійшла інформація, що приблизно о 23.00 17.05.2022 поруч з готелем «Колос», розташованим за адресою: Харківська область, місто Валки, проспект Героїв Чорнобиля, будинок 9, поліцейський взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_7 (за попередньою інформацією без зброї); інспектор взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 (з табельною вогнепальною зброєю); інспектор взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПГІ старший лейтенант поліції ОСОБА_8 (за попередньою інформацією без зброї), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння гучно поводили себе. Начальник відділення поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ВП № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області) підполковник поліції ОСОБА_2 зробив їм зауваження, у зв`язку з чим працівники УПП в Харківській області ДПП нанесли йому тілесні ушкодження. ОСОБА_2 , намагаючись уникнути конфлікту, зайшов до готелю та зачинив двері, проте працівники УПП в Харківській області ДПП зламали їх та продовжили наносити тілесні ушкодження ОСОБА_2 в приміщенні готелю, при цьому табельну вогнепальну зброю направляли в його обличчя.

20.05.2022 до УПП в Харківській області ДПП надійшов лист з Харківської обласної прокуратури від 18.05.2022 № 31/1-0336-22 про те, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві проводиться досудове розслідування, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336 від 18.05.2022, про можливе скоєння окремими працівниками УПП в Харківській області ДПП кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, близько 22.00 17.05.2022 у приміщенні готелю «Колос», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей внесених до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» о 22.06 17.05.2022 на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» з контактного номеру телефону НОМЕР_1 надійшло повідомлення про бійку в готелі «Колос» у місті Валки Харківської області за участі нетверезих чоловіків зі зброєю, які говорять, що вони поліцейські, одягнені в цивільний одяг. Того ж дня, о 22.09 на скорочений номер «102» з вищезазначеного контактного номеру телефону надійшло повідомлення про те, що на начальника поліції напали невідомі зі зброєю в готелі у місті Валки. Зазначена подія також зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події ВП № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області 17.05.2022 за № 1066.

Відповідно до відомостей внесених до ІПНП на місце події був направлений екіпаж «Мерчик-36» групи реагування патрульної поліції ВП № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області.

За результатом реагування на зазначене повідомлення складено електронний рапорт ОСОБА_9 наступного змісту: «По приїзду на місце події було встановлено, що 17.05.2022 близько 22.00 начальник ВП № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в кімнаті готелю «Колос», за адресою: АДРЕСА_2 та відпочивав. В цей час він почув крики жінки, яка кликала на допомогу, вийшов у коридор та побачив трьох невідомих чоловіків, які знаходилися в стані алкогольного сп`яніння та порушували громадській спокій. ОСОБА_2 представився їм як працівник поліції та зробив зауваження, на що останні відреагували неадекватно, почали поводитися агресивно, дістали вогнепальну зброю (пістолети) та погрожували нею. В ході подальшого конфлікту нанесли тілесні ушкодження у вигляді СГМ, ЗЧМТ, забій м`яких тканин обличчя зліва та забій лівого стегна. В ході виїзду встановлено, що даними особами виявилися інспектор УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 , інспектор УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_8 та поліцейський УПП в Харківській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_7 . Про дану подію повідомлено до ДВБ та ДБР. Проводиться подальша перевірка».

Як вбачається із копії висновку службового розслідування, відповідно до відомостей внесених до ІПНП, повідомлення про бійку в готелі «Колос» у місті Валки Харківської області 17.05.2022 надійшло з контактного номеру телефону НОМЕР_1 . Зателефонувавши на цей номер дисциплінарною комісією встановлено, що його власником є ОСОБА_10 , яка разом зі своїм чоловіком стала свідком вищезазначеної ситуації.

30.05.2022 членами дисциплінарної комісії здійснено виїзд до готелю «Колос» міста Валки Харківської області, де було опитано ОСОБА_10 та її чоловіка ОСОБА_11 , які в той день разом з малолітньою донькою знаходились в готелі «Колос» у місті Валки, Харківської області.

Також, дисциплінарною комісією був опитаний інший свідок та учасник події ОСОБА_12 , який 17.05.2022 знаходився в готелі «Колос». У своїх поясненнях, серед іншого, після ознайомлення з фотокартками інспекторів взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та поліцейського взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП рядового поліції ОСОБА_5 громадяни ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили, що ці працівники УПП в Харківській області ДПП були учасниками конфлікту 17.05.2022 в готелі «Колос», розташованого у місті Валки, Харківської області, а ОСОБА_1 діставав предмет схожий на пістолет, досилав патрон в патронник та направляв його в бік ОСОБА_2 .

З пояснень опитаного начальника ВП № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2 , встановлено, що з вересня 2020 року останній був призначений на посаду начальника Валківського ВП ГУНП в Харківській області (на теперішній час начальник ВП № 1 Богодухівською РВП ГУНП в Харківській області). Від початку введення воєнного стану на території України, опитуваний, як керівник підрозділу цілодобово знаходився на території обслуговування ВП № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області та на ніч залишався у готелі «Колос», розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де займав кімнату під номером 18. Увечері 17.05.2022 опитуваний перевірив блокпости на території району та після комендантської години прибув до готелю. Піднявшись на другий поверх, почув гучний чоловічий сміх та зрозумів, що в одному з номерів знаходились кілька чоловіків, які веселились та напевно були в нетверезому стані. Так, через те, що сміх та крики не вщухали, заснути опитуваний не зміг, тому вирішив вийти в коридор та розібратись, що там відбувається. Вийшовши з номеру та закривши за собою двері, в коридорі побачив трьох чоловіків у нетверезому стані, які голосно спілкувались між собою, сміялись та нецензурно лаялись; знаходились від опитуваного на відстані кількох метрів. ОСОБА_2 підійшов до них, зробив зауваження, зазначивши, що їх поведінка після комендантської години недопустима та представився начальником місцевої поліції. Почувши, що опитуваний є начальником поліції, чоловіки агресивно відреагували на це, що виразилось в нецензурних образах у бік опитуваного та погрозах фізичною розправою. При цьому, один з них невисокого зросту, який знаходився перед опитуваним на відстані менше метра, ногою вдарив ОСОБА_2 по його лівій нозі, вище коліна. В цей час ще один чоловік - високий, худорлявої статури, який стояв також перед опитуваним, тільки трохи праворуч, дістав вогнепальну зброю (пістолет), перезарядив його та намагався направити у б

Окрім цього, опитуваний в той час вже чув жіночі крики в коридорі та прохання припинити бійку та те, що жінка викликала наряд поліції. Коли опитуваний піднявся та був на ногах, то зрозумів, що на одній нозі відсутній кросівок. Підполковник поліції ОСОБА_2 спробував зайти в кімнату, але чоловіки, які напали на нього, заважали цьому, схопившись за двері та майже зірвавши її з петель. Коли опитуваний знаходився в кімнаті, почув, що в коридор зайшли поліцейські, які вже прибули на виклик. Опитуваному стало зле, паморочилась та боліла голова, нудило. З цього приводу він звернувся за медичною допомогою та був госпіталізований до місцевої лікарні.

Також матеріали службового розслідування містять пояснення т.в.о командира батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_3 , котрий пояснив дисциплінарній комісії, що 17.05.2022 йому надійшла інформація про те, що приблизно о 23.30 в місті Валки Харківської області співробітники батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_1 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поза службою вчинили хуліганські дії з нанесення тілесних ушкоджень невідомому чоловіку в готелі «Колос». Прибувши на місце події, ОСОБА_3 виявив зазначених поліцейських з ознаками алкогольного сп`яніння, які повідомили про конфлікт, який переріс у бійку.

Судом встановлено, що Дисциплінарною комісією за вих. № 2187/41/14/02-2022 було направлено запит до комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» щодо отримання результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1

Адміністрацією ХОНД надано копії результату токсикологічного дослідження № 354/355/348 від 18.05.2022 року, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 04.10 18.05.2022 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вміст етанолу, в концентрації (за методикою ГРХ) сеча 2,0 г/л. кров 1,13 г/л. Додатковий тест за допомогою спеціального технічного засобу АлкоФор 205 № МІ71107398, на визначення змісту та концентрації етилового спирту у повітрі, що видихається, визначив 1,04 %о проміле. Наркотичних, психотропних та інших речовин не виявлено.

Також судом встановлено, що Дисциплінарною комісією за вихідним № 2214вн/41/14/02-2022 направлено запит до Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР у місті Полтава щодо отримання копій документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336.

На вказаний запит було надано копію повідомлення про підозру від 02.06.2022, підписану підозрюваним ОСОБА_1 , якого повідомлено про те, що він підозрюється в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 28, частиною другою статті 345 ККУ.

З вказаного документу, серед іншого, вбачається, що 17.05.2022 інспектори взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та поліцейський взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_5, перебуваючи поза службою, знаходячись у приміщенні готелю «Колос», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, завдали працівнику правоохоронного органу - начальнику ВП № 1 Богодухівського РВП ГУМИ в Харківській області ОСОБА_2 удари руками та ногами в різні частини тіла, заподіявши, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/16-Важ/22 від 26.05.2022 тілесні ушкодження у вигляді: синця на волосистій частині голови скроневої ділянки ліворуч; синця на зовнішній та внутрішній поверхнях верхньої третини лівої вушної раковини: синця на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині: синця в проекції зовнішньої поверхні лівого плечового суглобу; синця на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині: синця на внутрішній поверхні правого стегна в середній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також погрожували вбивством із застосуванням табельної вогнепальної зброї, у зв`язку з виконанням ОСОБА_2 своїх службових обов`язків працівника поліції.

На підставі добутих доказів за матеріалами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач та інші працівники УПП в Харківській області ДПП всупереч положень Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, грубо порушили Правила етичної поведінки поліцейських у позаслужбовий час, що несумісне зі змістом Присяги працівника Національної поліції України та вчинили дії, які підривають авторитет правоохоронного органу.

Дисциплінарна комісія встановила, що безпосередньо ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, який полягав у недотриманні вимог п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 18, Присяги працівника поліції, визначеної ч.1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 6, 11 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту, абз. 1, 2, 7 п. 1 розд. II та п. 3 розд. IV Правил етичної поведінки поліцейських, та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, ступеня його вини позивач своїми діями вчинив дисциплінарний проступок, який унеможливлює подальше проходження служби в поліції, а тому необхідно застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

За результатами службового розслідування 18.06.2022 складено висновок службового розслідування, затверджений наказом начальника УПП в Харківській області від 18.06.2022.

На підставі встановлених службовим розслідуванням обставин та зібраних матеріалів начальником ДПП видано наказ від 04.07.2022 № 389 «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень», згідно з яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 18, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 6, 11 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту, абз. 1, 2, 7 п. 1 розд. II та п. 3 розд. IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту.

Вищезазначений наказ від 04.07.2022 № 389 «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень» було реалізовано наказом ДПП «По особовому складу» від 03.08.2033 № 981 о/с.

Позивач, вбачаючи в зазначених наказах порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду з позовом про визнання оскаржуваних наказів неправомірними, їх скасування, поновлення на посаді та зобов`язання ДПП нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 03.08.2022 по день поновлення в органах поліції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та доведення відповідачем під час судового розгляду справи вчинення ОСОБА_1 дій, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, підривають довіру до нього, як до носія влади, що безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях. Судом враховано, що знаходячись в стані алкогольного сп`яніння позивач діяв не розсудливо та, разом із іншим озброєним поліцейським - ОСОБА_6, та неозброєним ОСОБА_7 , поставив в небезпечне становище ОСОБА_2 та необмежене коло оточуючих осіб, що беззаперечно підтверджує вчинення ним дисциплінарного проступку. За висновками суду, обов`язок дотримання норм професійної етики покладається на позивача і в неробочий час.

Відхиляючи доводи позивача про недотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування, передбаченої Порядком № 893 та Дисциплінарним статутом, в частині надання пояснень, судом взято до уваги, що такі пояснення ОСОБА_1 були надані, що підтверджується змістом висновку судового розслідування.

Суд зауважив, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи та з урахуванням обставин у справі не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Крім того, Дисциплінарним статутом не передбачено будь-яких критеріїв тяжкості проступку, за який поліцейський несе дисциплінарну відповідальність і відповідно до якого необхідно застосовувати той чи інший вид дисциплінарного стягнення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).

Положеннями статті 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частиною 1 статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 за № 1179 (далі - Правила № 1179).

Зі змісту пункту 1 розділу І Правил № 1179 випливає, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

На виконання приписів абзаців 1, 2 та 7 пункту 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 24 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, а Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259, затвердженого Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.

Згідно із частиною 2 статті 24 Закону № 580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного слідує, що під час воєнного стану на поліцейського покладено додаткові повноваження та обов`язки, дотримання та виконання яких мають здійснюватись працівниками поліції сумлінно.

Нормами частин 1 та 2 статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Положеннями частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з пунктами 1, 6 та 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Як передбачено частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Приписами частин 2-4 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Так, частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 2 розділу ІІ Порядку № 893, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв`язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зі служби в поліції звільнено відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України №580-VIII у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Стверджуючи про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який унеможливив подальше проходження позивачем служби в поліції, відповідач посилається на встановлені службовим розслідуванням від 18.06.2022 (а.с. 62-81) обставини порушення позивачем вимог пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18 Присяги працівника поліції, визначеної частиною 1 статті 64 Закону України № 580-VIII, пунктів 1, 6 та 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, абзацу 1, 2 та 7 пункту 1 розділу II та пункту 3 розділу IV Правил № 1179 та зібрані начальником ДПП матеріали. А саме, завдання ОСОБА_1 працівнику правоохоронного органу - начальнику відділення поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_2 тілесних ушкоджень під час перебування у приміщенні готелю «Колос» у стані алкогольного сп`яніння, зі зброєю у позаслужбовий час, що є недотриманням позивачем вимог професійної етики. При цьому, порушення спокою інших громадян під час дії воєнного стану та комендантської години також негативно вплинуло на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції.

Заперечуючи проти висновків службового розслідування позивач вказує на порушення процедури проведення службового розслідування, невідповідність висновків дійсним обставинам справи, відсутність обвинувального вироку суду щодо нього, у зв`язку з чим вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є недоведеною, та не співмірність застосованого до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування та отримання пояснень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.

Аналогічні права поліцейського відображені в пункті 2 розділу IV Порядку № 893.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції позивача було повідомлено про необхідність прибуття до УПП в Харківській області ДПП о 10.00 26.05.2022 та надання пояснень з приводу обставин події, що відбулась 17.05.2022, шляхом надіслання засобами електронної комунікації запрошення від 23.05.2022 № 327з/02/41/14-2022 та повторного запрошення від 27.05.2022 № 329з 41/14/02-2022 (а.с. 101,105).

При цьому, на перше запрошення позивач не відреагував, що підтверджено актом про відмову надати пояснення від 26.05.2022 № 510вн/41/14/01-2022, та лише 31.05.2022 надав письмові пояснення з приводу обставин, що сталися з ним 17.05.2022.

Доводи апелянта про існування перешкод для надання ним пояснень не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються встановленими у справі обставинами. Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_1 не наводить в апеляційній скарзі які саме та в який спосіб йому чинились перешкоди у реалізації права на захист.

Колегія суддів зазначає, що реалізація прав поліцейського, якими він наділений під час службового розслідування, знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із його власною поведінкою, яка має відповідати критеріям сумлінності, добросовісності та доброчесності, демонстрації прагнення до відкритості, а також існуванням істотних, вагомих та суттєвих аргументів.

Колегія суддів зауважує, що твердження позивача про упереджене ставлення до нього членів дисциплінарної комісії та неправдивість наданих опитуваними особами пояснень, ґрунтуються лише на припущеннях апелянта про можливий вплив та тиск ОСОБА_2 , який займає високе службове становище, на вищевказаних осіб та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Так, зі змісту частини 4 статті 15 Дисциплінарного статуту вбачається, що забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування.

Однак, позивачем не наведено обставин передбачених вищевказаною нормою, а судом апеляційної інстанції не встановлено наявності у складі дисциплінарної комісії, яка проводила службове розслідування щодо ОСОБА_1 , осіб, які є підлеглими позивача, або сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, або осіб, зацікавлених у результатах розслідування.

Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

Окрім цього, беручи до уваги, що ОСОБА_2 з вересня 2020 займає посаду начальника Валківського ВП ГУНП в Харківській області (на теперішній час начальник ВП № 1 Богодухівською РВП ГУНП в Харківській області), працівники УПП в Харківській області ДПП, які були членами дисциплінарної комісії, не перебували у його підпорядкуванні під час проведення службового розслідування.

Щодо доводів позивача про неврахування членами дисциплінарної комісії при винесенні остаточного рішення перебування ОСОБА_1 під час виникнення конфлікту поза службою (у вихідний день), колегія суддів вказує, що згідно з пунктом 3 розділу IV Правил № 1179, поліцейські за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язані дотримуватися норм професійної етики.

З наведеного слідує, що обов`язок дотримання норм професійної етики покладається на позивача і в неробочий час. При цьому, в основі поведінки поліцейського закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівники поліції повинні діяти на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що визначений законодавством. Вони повинні усвідомлювати значимість своєї місії, їх поведінка повинна зміцнювати та підтримувати довіру суспільства до Національної поліції України. Поліцейські зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, у зв`язку з чим добровільно беруть на себе більш істотні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час виконання службових обов`язків, так і в поведінці у побуті. Дотримання бездоганної поведінки і безумовне виконання вимог чинного законодавства є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Також слід зазначити, що з висновку службового розслідування від 18.06.2022 випливає, що ОСОБА_1 у свій позаслужбовий час був озброєний та погрожував цією зброєю ОСОБА_2 у громадському місці.

Відповідно до пунктів 5-6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 №70 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.02.2016 за №250/28380 (далі - Інструкції №250), вогнепальна зброя закріплюється за поліцейським, який склав Присягу на вірність Українському народові, завершив навчання у закладі (установі) та/або пройшов первинну професійну підготовку і направлений для подальшого проходження служби, а також склав заліки із знання матеріальної частини зброї, порядку і правил її застосування, заходів безпеки при поводженні з нею, виконав норматив з вогневої підготовки та вправу зі стрільби.

Поліцейський, за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов`язаний: 1) знати та точно виконувати вимоги, встановлені цією Інструкцією; 2) забезпечити зберігання зброї і підтримувати її у справному та змащеному стані; 3) отримавши вогнепальну зброю та боєприпаси, діяти відповідно до вимог, передбачених розділами III, IV цієї Інструкції; 4) під час виконання службових обов`язків, проведення практичних стрільб постійно контролювати наявність отриманої зброї (боєприпасів) та не допускати випадіння її або витягування з кобури (спеціального спорядження) іншими особами; 5) здати зброю і боєприпаси до чергової частини органу (закладу, установи) поліції негайно після виконання службових обов`язків. У разі неможливості своєчасного прибуття до органу (закладу, установи) поліції повідомити про це безпосереднього керівника і далі діяти за його наказом.

Пунктом 10 розділу І Інструкції № 250 визначено, що категорично забороняється: 1) виймати зброю (боєприпаси) з кобури (спеціального спорядження, підсумка) без потреби; 2) тримати палець на спусковому гачку без необхідності; 3) знімати запобіжник з положення "запобігання" у всіх випадках, не пов`язаних зі стрільбою; 4) закривати або затикати сторонніми предметами канал ствола, що при пострілі може призвести до його роздуття чи розриву; 5) безпідставно спрямовувати ствол зброї у бік людей, транспорту, будинків, інших будівель та споруд. За необхідності зброя спрямовується на поверхню, яка в змозі прийняти кулю, наприклад: на землю, стовбур дерева, кулеуловлювач або вгору під кутом 45 - 60 градусів; 6) залишати зброю без нагляду, а також передавати її іншим особам; 7) користуватися без необхідності чужою зброєю та/або зброєю, навички поводження з якою відсутні; 8) проводити чищення зброї у невідведених для цього місцях, змащувати її бензином та іншими легкозаймистими речовинами, а також абразивними матеріалами, допускати наявність відкритого полум`я під час її чищення; 9) при поводженні з боєприпасами допускати їх пошкодження, забруднення тощо.

При цьому, згідно з пунктом 1 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.10.2018 № 828, постійне зберігання і носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів поліцейськими допускається: 1) поліцейськими апарату поліції - на підставі рішення керівництва Національної поліції України; 2) поліцейськими ТО (МТО) - на підставі рішення керівників цих органів; 3) поліцейськими територіальних (відокремлених) підрозділів ТО (МТО) у разі закріплення табельної вогнепальної зброї і боєприпасів - на підставі рішення керівників цих органів; 4) поліцейськими територіальних (відокремлених) підрозділів ТО (МТО) у разі закріплення спеціальних засобів - на підставі рішення керівників цих підрозділів; 5) поліцейськими територіальних (відокремлених) підрозділів МТО, забезпечення яких здійснює ПЗ ТО за місцем їх територіальної дислокації,- на підставі рішення керівників відповідних ТО, за клопотанням керівника МТО.

Прийняті рішення щодо постійного зберігання й носіння табельної вогнепальної зброї та боєприпасів затверджуються наказом відповідних органів (підрозділів) поліції, зазначених у пункті 1 цього розділу.

Наведене дає підстави стверджувати, що постійне носіння поліцейським зброї поза службою дозволяється лише за наявності рішення керівника відповідного підрозділу, в іншому випадку поліцейський зобов`язаний невідкладно здати вогнепальну зброю після виконання ним службових обов`язків. Разом з цим, позивачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції жодних доказів на підтвердження права ОСОБА_1 носити зброю у вихідний день, тобто позаслужбовий час, відповідного рішення керівника.

Колегія суддів також враховує, що позивач, і в апеляційній скарзі продовжує наполягати на відсутності у нього під час виникнення конфлікту ознак алкогольного сп`яніння. Однак, в матеріалах справи міститься копія результату токсикологічного дослідження № 354/355/348 від 18.05.2022, згідно з яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 04.10 18.05.2022 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вміст етанолу, в концентрації (за методикою ГРХ) сеча 2,0 г/л. кров 1,13 г/л. Додатковий тест за допомогою спеціального технічного засобу АлкоФор 205 № МІ71107398, на визначення змісту та концентрації етилового спирту у повітрі, що видихається, визначив 1,04 % проміле. Наркотичних, психотропних та інших речовин не виявлено (а.с. 42). Наведений доказ є належним та достатнім для того, щоб стверджувати про перебування позивача під час події 17.05.2022 в стані алкогольного сп`яніння, що спростовує повідомлені позивачем обставини в цій частині про зворотне.

Колегією суддів зі змісту апеляційної скарги встановлено, що позивач ставить під сумнів правдивість пояснень, наданих опитуваними особами під час службового розслідування, через відсутність їх ознайомлення зі статтями Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивих показань. Однак, з матеріалів справи вбачається, що письмові пояснення під час проведення службового розслідування були надані свідками вищевказаної події на відповідному бланку, який складений за встановленою Порядком № 893 формою. При цьому, вимоги щодо ознайомлення опитуваної особи зі статтями Кримінального кодексу України не передбачені Порядком № 893, яким безпосередньо врегульовано процедуру проведення службового розслідування відповідно до Дисциплінарного статуту.

Також, позивачем всупереч вимог частини 1 статті 77 КАС не доведено, що у кімнатах та коридорі, розташованих на другому поверсі готелю «Колос», де стався конфлікт між працівниками патрульної поліції та ОСОБА_2 , дійсно були відеокамери.

Разом з цим, матеріали справи містять запит від 29.05.2022 № 2202/41/14/02-2022, складений УПП в Харківській області ДПП, про надання записів з камер відеоспостереження за 17.05.2022 в період часу з 20.00 до 23.59, який отриманий представником адміністрації готелю «Колос» 30.05.2022.

Так, зі змісту висновку службового розслідування від 18.06.2022 вбачається, що дисциплінарною комісією під час виїзду на місце події встановлено відсутність відеокамер у вищезазначених місцях. Наведене в сукупності свідчить про вчинення дисциплінарною комісією необхідних дій, спрямованих на збирання доказів та встановлення обставин події.

Колегія суддів наголошує, що під час розгляду даної справи суд не має на меті встановити наявність в діях позивача ознак інкримінованого йому злочину, предметом розгляду є саме наявність в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку.

З огляду на вказане, доводи позивача про наявність розбіжностей в поясненнях ОСОБА_2 , відсутність записів з відеокамер готелю «Колос», не спростовують наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, оскільки за встановлених у справі обставин, враховуючи перебування ОСОБА_1 у громадському місці у стані алкогольного сп`яніння, зі зброєю у позаслужбовий час, та завдання іншому працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень є недотриманням позивачем вимог професійної етики.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо необґрунтованості оскаржуваних наказів ДПП з огляду на відсутність судового рішення (вироку), яким би підтверджувались обставини, що ставляться в провину ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII).

Акцентуючи увагу на тому, що Закон № 580-VIII виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, колегія суддів має на меті звернути увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то остання повинна зосереджуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

При цьому слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 слугував лист Харківської обласної прокуратури від 18.05.2022 про можливе вчинення патрульними поліцейськими, зокрема позивачем, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Разом з тим, метою такого розслідування було встановлення умов та причин, що передували вказаному факту.

На теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000336 від 18.05.2022 триває та рішення не прийнято.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апелента про відсутність обвинувального вироку суду щодо нього, а відтак - про недоведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки підставою для звільнення позивача стала реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини першої статті 77 Закону України № 580-VIII), а не набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону України № 580-VIII).

Твердження апелянта про неправомірне посилання Дисциплінарної комісії у висновку службового розслідування на матеріали, зібрані під час проведення досудового розслідування, а також про відсутність вироку суду відносно нього, є хибними, оскільки Дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, а лише перевірила обставини події на предмет дотримання вимог, що ставляться до поліцейських, та наявності в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку.

Відтак, встановлені Дисциплінарною комісією обставини не свідчать про доведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вказують на факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Колегія суддів зауважує, що незважаючи на те, що спірні накази в частині, що стосується ОСОБА_1 , а саме наказ ДПП від 04.07.2022 № 389 «Про застосування до поліцейських УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень» та наказ ДПП від 03.08.2022 № 981 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) прийняті в тому числі і з урахуванням відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження щодо позивача, є такими, що ґрунтуються і на самостійних правових підставах.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 та від 02 жовтня 2018 року у справі № 9901/454/18.

Варто зауважити, що зі змісту Присяги працівника поліції, за недотримання якої накладено на позивача дисциплінарне стягнення, слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі 804/6242/17.

У контексті викладеного суд зазначає, що позивачем за наведених обставин вчинені дії, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, підривають довіру до нього, як до носія влади, що безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського.

Суд апеляційної інстанції вказує, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в службовий та позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Діяльність поліцейського має відповідати не тільки положенням Конституції і чинного законодавства, а й моральним принципам і нормам. При цьому етичний кодекс, яким поліцейські повинні керуватися, не просто спирається на загальноприйняту мораль, а й конкретизує її вимоги відповідно до специфіки службової діяльності, неординарних обов`язків і повноважень, що покладаються на них. Поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі № 804/8515/17.

Зважаючи на встановлені судом апеляційної інстанції на підставі зібраних і проаналізованих у їх взаємозв`язку доказів фактичні обставини цієї справи, колегія суддів вважає доведеним недотримання позивачем службової дисципліни та, відповідно, складу дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 , а також правомірним обрання видом дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

Таким чином, під час апеляційного перегляду висновки службового розслідування щодо допущення позивачем дисциплінарного проступку не спростовані.

Оскільки доводи позивача, покладені в основу позову та апеляційної скарги, визнано безпідставними, а суд апеляційної інстанції не встановив процедурних порушень із боку ДПП під час проведення службового розслідування та видання наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача, при прийнятті яких відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування спірних наказів.

З огляду на правомірність накладеного на позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з займаної посади, у зв`язку із наявністю факту вчиненого ним діяння, відсутні підстави для поновлення позивача на службі в органах Національної поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Така правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладений у постановах 28 листопада 2019 року справа № 120/860/19а, від 04 грудня 2019 року № , справа № 824/355/17-а.

Доводи апелянта щодо пропущення відповідачем 15-денного строку для подачі відзиву на позов, з огляду на наявність клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву у зв`язку з триваючою збройною агресією, постійною зміною місця дислокації та умов функціонування, та з урахуванням вимог ч.4 ст.9 КАС України підлягають відхиленню.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Зважаючи на результат апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 по справі № 520/6559/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова