Справа № 489/8357/21
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/8357/21
Номер провадження 2-а/489/12/23
Рішення

Іменем України

06 квітня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до поліцейського Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Мороза Андрія Анатолійовича (далі відповідач 1), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі-відповідач 2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив

В грудні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в постанові серії ДП 18 № 255823 від 21.11.2021 вказано неіснуюче ім`я " ОСОБА_2 ", також в п.7 зазначено, що "до постанови додаються..." і (пробіл), тобто нічого не додається, тому вищевказана постанова є необґрунтованою. Позивач зазначає, що автомобілем ВАЗ 2109, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , керувала інша особа, а саме ОСОБА_3 . Позивач вважає, що дана постанова не відповідає вимогам законодавства, тому просив суд скасувати постанову серії ДП 18 № 255823 від 21.11.2021, зупинити стягнення на підставі постанови інспектора УПП у Херсонській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Мороза А.А.

Від відповідача 1 надійшов відзив, в якому зазначено, що позивач керував транспортним засобом ВАЗ 2109, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , без посвідчення водія з явними ознаками алкогольного сп`яніння, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. В ході перевірки документів було встановлено, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами згідно рішення суду, чим порушив п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП. Доводи позивача про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписами, які додані до відзиву та на яких видно, що позивач підтвердив те, що саме він керував транспортним засобом. Тому, відповідач 1 вважає, що постанова серії ДП 18 № 255823 від 21.11.2021 відповідає вимогам законодавства та скасуванню не підлягає.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №255823 від 21.11.2021 до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. В постанові зазначено, що 21.11.2021 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 "а" Правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Крім того, відповідно до п. 2.4.«а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Умови за яких поліцейський має право вимагати документи встановлені у ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" (далі-Закон). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Верховним Судом у постанові від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17 зазначено, що вимоги поліцейського до позивача про пред`явлення документів в тому числі, посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб є обґрунтованими, якщо є докази, що підтверджують вчинення особою адміністративного правопорушення або існування реального наміру його вчинити.

Як вбачається з відзиву, позивача було зупинено у зв`язку з тим, що через спецлінію "102" було отримано виклик про те, що водій транспортного засобу ВАЗ 2109, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , без водійського посвідчення в стані алкогольного сп`яніння виїжджає в сторону ХБК по вул. Некрасова. На Береславському шосе, 12, позивача було зупинено. Після зупинки транспортного засобу позивач документи не надав та було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами згідно з рішення суду за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі № 482/83/17 зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що в постанові серії ДП 18 № 255823 від 21.11.2021 написане ім`я " ОСОБА_2 " є технічною опискою та не змінює суті адміністративного правопорушення та особи правопорушника. Крім того, в п.5 оскаржуваної постанови зазначено відеокамеру, на яку здійснювалося фіксування правопорушення, тому відеозаписи, які додані до відзиву є належними і допустимими доказами у справі.

З доданих до відзиву відеозаписів з нагрудного відеореєстратора працівників патрульної поліції чітко не видно, що позивач керував транспортним засобом ВАЗ 2109, з державним номерним знаком НОМЕР_1 . На відеозаписах видно лише те, що було 2 особи - чоловічої і жіночої статі, але не зрозуміло хто з них був за кермом. Посилання відповідача 1 на те, що позивач підтвердив факт керування ним транспортним засобом не може бути достатнім доказом для визнання вини ОСОБА_1 , а будь-яких інших доказів суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 255823 від 21.11.2021 підлягає скасуванню, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів. Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення (постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 127/18300/20 від 08.03.2021).

Суд вважає, що поліцейський Управління патрульної поліції у Херсонській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Мороз Андрій Анатолійович є неналежним відповідачем у даній справі, а належним відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України, як орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до цього відповідача, тому в задоволенні позовних вимог до поліцейського Управління патрульної поліції у Херсонській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Мороза Андрія Анатолійовича необхідно відмовити.

Крім того, в позовній заяві позивач просить зупинити стягнення на підставі постанови поліцейського Управління патрульної поліції у Херсонській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Мороза Андрія Анатолійовича серії ДП 18 № 255823 від 21.11.2021 до набрання рішенням суду законної сили. Дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку є заходом забезпечення позову (ст. 151 КАС України) і якщо позивач бажав зупинити стягнення, то він повинен був звернутися до суду із заявою про забезпечення позову, яка подається в письмовій формі і має відповідати вимогам статті 152 КАС України.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 255823 від 21.11.2021, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Морозом Андрієм Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Мороза Андрія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Поліцейський Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Мороз Андрій Анатолійович, адреса: 73034, м. Херсон, просп. Адмірала Сенявіна, 128.

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається судом апеляційної інстанції особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В. В. Кокорєв