Справа № 400/9920/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 квітня 2023 року

м. Київ

справа №400/9920/21

адміністративне провадження №К/990/24162/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Калашнікової О.В., Білак М.В.,

розглянувши клопотання Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі №400/9920/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 травня 2018 року по 26 вересня 2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 076 гривень 99 копійок відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078);

- зобов`язати нарахувати і виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 076 гривень 99 копійок за період з 01 травня 2018 року по 26 вересня 2018 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року, в задоволенні позову відмовлено.

06 вересня 2022 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій він просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року, прийняти у справі нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 15 вересня 2022 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за казаною касаційною скаргою.

23 лютого 2023 року до Верховного Суду надійшло клопотання Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі № 400/9920/21, яке обґрунтоване тим, що є таке, що набрало законної сили рішення суду у справі № 400/2432/20 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а відтак, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України).

Аналогічне клопотання відповідача надійшло на електронну пошту Верховного Суду 24 лютого 2023 року.

Розглянувши клопотання відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення ураховуючи наступне.

За змістом пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників судового процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 9901/432/18 (провадження № 11-257заі18), неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Також у цій постанові зазначено, що тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд, надаючи оцінку наявності підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, наслідком якого є закриття провадження у справі, неодноразово, зокрема у постановах від 31 березня 2021 року у справі № 240/6357/20, від 27 серпня 2021 року у справі №580/3966/20, від 15 грудня 2020 року у справі № 804/5759/17, від 17 серпня 2022 року у справі №520/9008/2020, зазначав про те, що закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 Верховний Суд вказав, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Як зазначалося вище, в обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на наявність судового рішення, яке набрало законної сили рішення суду, у справі № 400/2432/20 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Так, аналізуючи справи № 400/2432/20 і № 400/9920/21 на предмет їхньої тотожності слід зазначити наступне.

23 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо виплати йому не у повному розмірі індексації грошового забезпечення у сумі 112 125,03 грн, а саме, за період з 01 грудня 2015 року по 26 вересня 2018 року включно; стягнути з відповідача індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 26 вересня 2018 року включно в сумі 112 125,03 грн із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 26 вересня 2018 року - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №400/2432/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 26 вересня 2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 26 вересня 2018 року. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року, обчисленої з урахуванням січня 2015 року як місяця підвищення доходів. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року, обчисливши її з урахуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №400/2432/20 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року скасовано у частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 вересня 2018 року. Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року змінено, викладено його в наступній редакції: «Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по квітень 2018 року включно, обчисливши її з урахуванням січня 2008 року як базового місяця». В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року залишено без змін.

Отже, з наведеного слідує, що спір у справі № 400/2432/20 стосувався дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 26 вересня 2018 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію за вказаний період, з урахуванням січня 2008 року у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року та березня 2018 року у період з 01 березня 2018 року по 26 вересня 2018 року, як базових місяців.

Понад те, предметом спору у справі № 400/9920/21 є дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01 травня 2018 року по 26 вересня 2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації у розмірі 4 076,99 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Відтак, спір у справі, що наразі розглядається Верховним Судом, стосується невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за інший часовий проміжок, аніж у справі №400/2432/20. Більше того, у справі № 400/9920/21 позивач просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію з урахуванням базових місяців - січня 2008 року та березня 2018 року, тоді як у справі № 400/9920/21 останній просить нарахувати та виплатити фіксовану індексацію у розмірі 4 076,99 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Тож незважаючи на те, що спори у справах № 400/2432/20 і № 400/9920/21 є тотожними лише за суб`єктним складом учасників справи, однак є різними за предметом і підставами. У справі №400/2432/20, рішення суду у якій набрало законної сили, судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувалося питання наявності у ОСОБА_1 права на фіксовану індексацію у розмірі 4 076,99 грн у період з 01 травня 2018 року по 26 вересня 2018 року включно, що є предметом спору у справі № 400/9920/21.

За таких обставин доводи відповідача про те, що вимоги заявлені позивачем у цій справі вже були предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі № 400/2432/20 та їх фактично вже було вирішено по суті, є помилковими. Відповідно, вимоги позивача в межах цієї позовної заяви повинні оцінюватися судами на предмет правомірності та вирішуватися по суті.

Зважаючи на це, вказані обставини виключають наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи із вимог пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, а тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 238, 345, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі №400/9920/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

О.В. Калашнікова

М.В. Білак ,

Судді Верховного Суду