Справа № 456/7/22
Суддя: Бораковський В. М.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/7/22
Провадження № 2-а/456/3/2023
РІШЕННЯ

іменем України

06 квітня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Бораковського В. М.

секретар судового засідання Черевата С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що оскаржувана постанова всупереч нормам КУпАП була винесена без складення за місцем порушення, без отримання пояснень від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та обов`язкового вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності з роз`ясненням її прав, що суперечить усім процесуальним нормам та порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності. При цьому на момент винесення спірної постанови працівниками поліції незважаючи на заперечення позивача з приводу адміністративного правопорушення не було залучено жодного свідка, зважаючи, що в салоні автомобіля позивача знаходився громадянин ОСОБА_2 , який також міг бути залучений в якості свідка. За таких обставин стверджує, що такі протиправні дії працівника патрульної служби з приводу винесення незаконної постанови порушують положення ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: положення Конвенції про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Як вбачається зі змісту самої постанови, позивач 21.11.2021р. о 17.15год. на автомобілі марки OPEL ZAFIRA номерний знак НОМЕР_1 на трасі Київ - Чоп 618 км. перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.34 ПДР. Такі відомості в постанові інспектора поліції Малець В.О. не відповідають обставинам справи, адже, як стверджує позивач, він в цей час знаходився в припаркованому автомобілі своєї дружини ОСОБА_3 на стоянці заправки WOG (с.Дуліби, вул.Заводська,37). При цьому з ним в автомобілі перебував громадянин ОСОБА_4 . На запитання позивача, які саме докази того , що він о 17.15год. рухався по автотрасі Київ Чоп, інспектор Малець пояснив, що декілька хвилин тому на автотрасі Київ - Чоп він помітив автомобіль марки OPEL ZAFIRA, який рухався в протилежну сторону і перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, а тому вважає, що це був саме автомобіль позивача, який на цей час знаходився на заправці WOG (с.Дуліби, вул.Заводська,37). На прохання позивача надати відео з нагрудної камери поліцейського або ж відеореєстратора руху автомобіля OPEL ZAFIRA номерний знак НОМЕР_1 поліцейський заявив , що такого нема та і таке не є обов`язковим.

Позивач зазначає, що попросив відкласти розгляд адміністративної справи для того щоб він міг скористатись правовою допомогою, на що поліцейський Малець В.О. заявив відмовою та внісши в електронний носій відомості з прав водія видалився до свого автомобіля, не вручивши позивачу жодної постанови. При цьому в графі спірної постанови від 23.11.2021р. «до постанови додаються» не вказано жодних відомостей про докази, якими підтверджується встановлення працівником УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Малець В.О. сам факт перетину позивачем о 17.15год. на трасі Київ - Чоп 618 км. суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 та факт руху автомобіля на цьому відрізку дороги у вказаній годині.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому оцінка доказів проводиться судом за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач вказує, що зі змісту самої постанови від 23.11.2021р. зрозуміло, що в графі «до постанови додаються» порожньо навіть немає прочерку, що свідчить, на його думку, про те, що дана постанова складалась без його присутності в невідомому йому місці, без складання протоколу , відібрання в позивача належних пояснень по вигаданому факту правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП.

У зв`язку з тим, що спірну постанову отримав 22.12.21р. проcить суд поновити строк звернення до суду.

В зв`язку з наведеним, не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинуватим, постанову серії ЕАО №5065423 від 23.11.2021 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, хоча відповідач повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив..

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

03.03.2022 на адресу суду надійшло клопотання від Департаменту патрульної поліції національної поліції України про зупинення провадження у справах, де стороною є Департамент патрульної поліції, управління патрульної поліції у Львівській області, покликаючись на Закон України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64, наказ Голови Національної поліції України від 14.02.2022 № 124 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності», оскільки особовий склад структурних підрозділів центрального органу управління поліції, головних управлінь Національної поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції з 14.02.2022 переведено на посилений варіант службової діяльності.

Позивачем 16.03.2023 подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 11.01.2022 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

29.03.2022 ухвалою судового засідання провадження у справі зупинено.

Ухвалою від 30.01.2023 провадження по справі поновлено.

Ухвалою від 02.03.2023 відкладено розгляд справи.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та обставин, якими відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5065423 від 23.11.2021, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гри. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 21.11.2021р. о 17.15год. на автомобілі марки OPEL ZAFIRA номерний знак НОМЕР_1 на трасі Київ - Чоп 618 км. перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.34 ПДР.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень про порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства та Правил дорожнього руху.

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У свою чергу, згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-3 від 31.01.2018 року.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №15 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-3, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, горизонтальна розмітка має таке значення , зокрема, вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

Так, з аналізу оскаржуваної постанови вбачається, що така не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній не зазначено докази, на яких ґрунтуються висновки про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 КУпАП.

Складена стосовно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення, сама по собі, не є достатнім доказом його вини у вчинені цього правопорушення. Інших належних та допустимих доказів, які б узгоджувалися з цією постановою, та підтверджували викладені у постанові обставини, суду не надано, хоча, відповідно до вимог частини 2 ст. 77 КАС України, тягар доказування правомірності вказаної постанови покладено саме на відповідача.

Суд зауважує, що за відсутності належних, допустимих та, у своїй сукупності, достатніх доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, обставини, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, набувають форми припущення, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова).

Визнати причини пропуску строку для звернення позивача ОСОБА_1 до суду за захистом його прав та законних інтересів поважними та поновити позивачу строк для звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що ОСОБА_1 неправомірно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122 КУпАП, тому позов підлягає до задоволення повністю.

На підставі статті 19 Конституції України, статей 121, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 6, 9, 19, 77, 78, 90, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5065423 від 23.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 340,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області на користь позивача ОСОБА_1 480 (чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В. М. Бораковський