Справа № 200/19074/21
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року Справа№200/19074/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії позивачеві за заявою від 23 березня 2021 року № 1066 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з повним робочим днем під землею: з 10 вересня 1986 року по 12 вересня 1986 року; з 09 жовтня 1986 року по 13 жовтня 1986 року; з 27 грудня 1988 року по 30 вересня 1993 року (за кожен рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці); 24 березня 1989 року (один день), з 01 січня 1990 року по 03 січня 1990 року; з 06 січня 1990 року по 16 січня 1990 року; з 01 червня 1990 року по 06 червня 1990 року; з 13 червня 1990 року по 23 червня 1990 року, з 01 липня 1990 року по 05 липня 1990 року; з 21 вересня 1990 року по 04 жовтня 1990 року; з 11 січня 1991 року по 21 січня 1991 року; з 28 січня 1991 року по 03 лютого 1991 року; з 17 травня 1991 року по 26 травня 1991 року; 01 червня 1991 року по 09 червня 1991 рік, з 12 червня 1991 року по 22 червня 1991 року; з 13 січня 1992 року по 28 січня 1992 року; з 15 червня 1992 року по 30 червня 1992 року; 01 вересня 1992 року (один день); з 11 січня 1993 року по 26 січня 1993 року; з 01 червня 1993 року по 06 червня 1993 року; з 12 червня 1993 року по 26 червня 1993 року; з 01 березня 1995 року по 30 червня 1995 року; з 01 вересня 1995 року по 07 вересня 1995 року; з 01 грудня 1996 року по 15 грудня 1996 року; з 01 серпня 2007 року по 02 серпня 2007 року; з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року; з 01 березня 2011 року по 08 березня 2011 року; з 01 грудня 2012 року по 02 грудня 2012 року; 01 грудня 2013 року (один день); 01 березня 2014 року по 15 березня 2014 року; з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року; з 01 липня 2018 року по 23 березня 2021 року;

із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи: з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 серпня 2018 року по 23 березня 2021 року;

зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 23 березня 2021 року № 1066 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 вищезазначених періодів роботи з повним робочим днем під землею та із зарахуванням до страхового стажу вищезазначених періодів роботи та здійснення перерахунку пенсії з 21 червня 2021 року з урахуванням зарахованих періодів відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державно пенсійне страхування» та з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а також на підставі наданих довідок та виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою пенсією (позовні вимоги викладено з урахуванням нової редакції позовної заяви від 30 листопада 2022 року).

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю незарахування до пільгового підземного стажу періодів роботи на підставі відомостей трудової книжки та довідок, що підтверджують особливий характер праці. Крім того, позивач зазначає що обов`язок стосовно сплати єдиного внеску покладено на підприємство, яке здійснило нарахування цього внеску, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює, а тому відмова відповідача щодо включення до страхового стажу періоду, за який не сплачувався єдиний внесок, є протиправною.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Після усунення недоліків ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відмовлено у задоволенні заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з позовом та поновлення цього строку з підстав заявлення вимог в межах строків звернення до суду.

23 листопада 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у позові з підстав, викладених в оскаржуваному рішенні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року витребувано докази у справі.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

З 02 серпня 2018 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список № 1).

23 березня 2021 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії.

27 березня 2021 року проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

У листі від 13 грудня 2021 року відповідач зазначає, що за результатами вказаного перерахунку на підставі частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) (перерахунок стажу працюючому пенсіонеру) враховано страховий стаж по 31 липня 2018 року, який складає 28 років 3 місяці 1 день, у тому числі стаж на підземних роботах за Списком № 1 19 років;

до страхового стажу пенсіонера не зараховано періоди роботи з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 серпня 2018 року по 28 лютого 2021 року на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» через відсутність сплати єдиного соціального внеску.

Вказані відомості підтверджуються формою РС-право, виданою станом на 13 грудня 2021 року.

Одночасно за відомостями форм РС-право, виданих станом на 18 листопада 2022 року, 29 березня 2023 року, страховий стаж складає 25 років 2 місяці 19 днів, у тому числі стаж на підземних роботах за Списком № 1 19 років 5 місяців 20 днів.

При цьому за періодами форми РС-право ідентичні, окрім періоду з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, якій міститься у формі станом на 13 грудня 2021 року, і відсутній у форах станом на 18 листопада 2022 року, 29 березня 2023 року.

Суд при розгляді справи застосовую форми, які видано пізніше, і вважає, що фактично відповідачем враховано стаж по 30 червня 2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд доходить таких висновків.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. […].

Записом № 1 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29 серпня 1985 року встановлено, що 20 серпня 1985 року позивача прийнято до «Шахта «Росія» Селидівського виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Селидіввугілля» учнем електрослюсаря (слюсаря) чергового та по ремонту обладнання; записом № 2 15 вересня 1985 року направлено на навчання з відривом від виробництва до ПТУ № 63 на 6 місяців; записом № 3 31 березня 1986 року переведено електрослюсарем (слюсарем) чергового та по ремонту обладнання 2 розряду; записом № 4 01 вересня 1986 року переведено електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем у шахті; записом № 5 13 жовтня 1986 року звільнено у зв`язку з призивом до радянської армії.

Із загального періоду роботи спірним є лише частини періоду з 10 вересня 1986 року по 12 вересня 1986 року, з 09 жовтня 1986 року по 13 жовтня 1986 року.

За відомостями форми РС-право, виданої станом на 18 листопада 2022 року, відповідачем зараховано до стажу на підземних роботах за Списком № 1 період роботи з 02 вересня 1986 року, окрім визначених позивачем періодів, які зараховано лише до страхового стажу.

Згідно з довідкою від 17 травня 2018 року № 04-22/1310 в ці спірні періоди позивача переведено на легку працю. Враховуючи, що однією з умов, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах, є робота зі шкідливими і важкими умовами праці протягом повного робочого дня, то відповідачем правомірно не зараховано до пільгового стажу зазначені періоди.

Записом № 7 трудової книжки встановлено, що 27 грудня 1988 року позивача прийнято до «Шахта «Росія» Селидівського виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Селидіввугілля» учнем гірника очисного забою; записом № 8 13 лютого 1989 року направлено на теоретичне навчання до УКК з відривом від виробництва на 34 дні; записом № 9 з 24 березня 1989 року по 12 травня 1989 року пройшов практику учня гірника очисного забою з повним робочим днем під землею; записом № 10 15 травня 1989 року присвоєно 5 розряд гірника очисного забою з повним робочим днем під землею; записом 11 30 вересня 1993 року звільнено за власним бажанням.

Ці записи відповідають спірному періоду з 27 грудня 1988 року по 30 вересня 1993 року (за кожен рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці).

Крім визначення загального періоду спірним, позивач у межах цього періоду виділяє спірними наступні періоди: 24 березня 1989 року (один день), з 01 січня 1990 року по 03 січня 1990 року; з 06 січня 1990 року по 16 січня 1990 року; з 01 червня 1990 року по 06 червня 1990 року; з 13 червня 1990 року по 23 червня 1990 року, з 01 липня 1990 року по 05 липня 1990 року; з 21 вересня 1990 року по 04 жовтня 1990 року; з 11 січня 1991 року по 21 січня 1991 року; з 28 січня 1991 року по 03 лютого 1991 року; з 17 травня 1991 року по 26 травня 1991 року; 01 червня 1991 року по 09 червня 1991 рік, з 12 червня 1991 року по 22 червня 1991 року; з 13 січня 1992 року по 28 січня 1992 року; з 15 червня 1992 року по 30 червня 1992 року; 01 вересня 1992 року (один день); з 11 січня 1993 року по 26 січня 1993 року; з 01 червня 1993 року по 06 червня 1993 року; з 12 червня 1993 року по 26 червня 1993 року.

За відомостями форми РС-право, виданої станом на 18 листопада 2022 року, відповідачем зараховано до стажу на підземних роботах за Списком № 1 період роботи з 27 грудня 1988 року по 30 вересня 1993 року (але без кратного обчислення), окрім визначених позивачем періодів, які зараховано лише до страхового стажу.

Згідно з довідкою від 17 травня 2018 року № 04-22/1310 з 21 вересня 1990 року по 04 жовтня 1990 року, з 28 січня 1991 року по 03 лютого 1991 року, з 17 травня 1991 року по 26 травня 1991 року позивача переведено на легку працю;

з 06 січня 1990 року по 16 січня 1990 року, з 13 червня 1990 року по 23 червня 1990 року, з 11 січня 1991 року по 21 січня 1991 року, з 12 червня 1991 року по 22 червня 1991 року, з 13 січня 1992 року по 28 січня 1992 року, з 15 червня 1992 року по 30 червня 1992 року, з 11 січня 1993 року по 26 січня 1993 року, з 12 червня 1993 року по 26 червня 1993 року перебував в учбовій відпустці (навчальний пункт);

з 01 січня 1990 року по 03 січня 1990 року; з 01 червня 1990 року по 06 червня 1990 року; з 01 липня 1990 року по 05 липня 1990 року (до цього періоду включено 2 дні за вересень, жовтень 1990 року); 01 червня 1991 року по 09 червня 1991 рік (із них 6 днів страйків), 01 вересня 1992 року (один день); з 01 червня 1993 року по 06 червня 1993 року (із них 1 день страйку) перебував у відпустці без збереження заробітної плати та брав участь у страйках.

Враховуючи, що однією з умов, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах, є робота зі шкідливими і важкими умовами праці протягом повного робочого дня, то відповідачем правомірно не зараховано до пільгового стажу періоди переведення на легку працю з 21 вересня 1990 року по 04 жовтня 1990 року, з 28 січня 1991 року по 03 лютого 1991 року, з 17 травня 1991 року по 26 травня 1991 року.

Відповідно до листа Міністерства соціального захисту України від 05 листопада 1993 року № 02-82орг періоди навчання робітників підземним професіям зараховується до пільгового стажу у разі наявності відповідних записів у трудовій книжці, проходження навчання на протязі повного робочого дня та з урахуванням оплати праці зазначених робітників за час навчання за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким вони навчаються.

Докази, які б спростовували факт проходження навчання на протязі повного робочого дня та з урахуванням оплати праці позивача за час навчання за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким він навчався, у матеріалах справи відсутні.

Незважаючи на наявність права вимагати документи від підприємств для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей, передбаченого частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, відповідач своїм правом не скористувався, відмовивши одразу з формальних підстав.

Отже, суд вважає необхідним зарахувати до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоди навчальної відпустки з 06 січня 1990 року по 16 січня 1990 року, з 13 червня 1990 року по 23 червня 1990 року, з 11 січня 1991 року по 21 січня 1991 року, з 12 червня 1991 року по 22 червня 1991 року, з 13 січня 1992 року по 28 січня 1992 року, з 15 червня 1992 року по 30 червня 1992 року, з 11 січня 1993 року по 26 січня 1993 року, з 12 червня 1993 року по 26 червня 1993 року.

24 березня 1989 року (один день) - це частина періоду проходження виробничої практики з 24 березня 1989 року по 12 травня 1989 року з повним робочим днем під землею, про що безпосередньо міститься запис у трудовій книжці. Період з 25 березня 1989 року по 12 травня 1989 року відповідачем зараховано до пільгового підземного стажу за Списком № 1, підстав для відмови у зарахуванні 24 березня 1989 року суд не вбачає.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони буди пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Докази, які б спростовували пов`язаність відпусток з виробничою необхідністю, у матеріалах справи відсутні.

Незважаючи на наявність права вимагати документи від підприємств для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей, передбаченого частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, відповідач своїм правом не скористувався, відмовивши одразу з формальних підстав.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» від 03 березня 1998 року № 137/98-ВР (далі - Закон № 137/98-ВР) організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни. […]. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

Отже, перебування позивача у страйку не зараховується до стажу тільки в разі визнання такого страйку судом незаконним. Тобто, зазначеними нормами передбачено гарантії, щодо зарахування до трудового стажу, в тому числі до пільгового стажу, час участі працівника у страйку.

Суд зазначає, що відповідачем доказів того, що страйк, в якому приймав участь позивач, визнано незаконним у судовому порядку, не надано, а тому з урахуванням вимог Закону № 137/98-ВР час участі у страйку підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

При виборі та застосуванні норм права судом застосована правова позиція, викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року № К/800/19551/15.

Отже, суд вважає необхідним зарахувати до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати та участі у страйку з 01 січня 1990 року по 03 січня 1990 року; з 01 червня 1990 року по 06 червня 1990 року; з 01 липня 1990 року по 05 липня 1990 року (до цього періоду включено 2 дні за вересень, жовтень 1990 року); 01 червня 1991 року по 09 червня 1991 рік (із них 6 днів страйків), 01 вересня 1992 року (один день); з 01 червня 1993 року по 06 червня 1993 року (із них 1 день страйку).

Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо застосування до загального періоду роботи з 27 грудня 1988 року по 30 вересня 1993 року роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 20 січня 1992 року № 8 (далі Роз`яснення № 8).

Вказаним Роз`ясненням № 8 передбачено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону № 1788-XII, але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виймальних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, професій, посад і показників, які дають право на пільгове забезпечення, - за 9 місяців.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області визначено, що пільговий стаж роботи позивача становить не менше 10 років стажу роботи, що дає право на обчислення стажу з урахуванням Роз`яснення № 8.

Відповідачем ані при призначенні пенсії позивачеві, ані при перерахунку кратність обчислення стажу не застосовувалась.

Тому з урахуванням встановлених обставин суд вважає, що Роз`яснення № 8 повинно бути застосовано при перерахунку пенсії, в частині додаткового зарахування місяців роботи: за 1 рік роботи 3 місяці - для періодів на підземних роботах, але за провідними професіями (ст. 14-20), як кожний повний рік за 9 місяців на підземних роботах (ст. 14-25).

Записом № 14 трудової книжки встановлено, що 03 лютого 1995 року позивача прийнято підземним електрослюсарем 4 розряду на ділянку конвеєрного транспорту до «Шахта 1/3 Новогродівська» Селидівського виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Селидіввугілля»; записом № 15 10 жовтня 1995 року переведено підземним гірничим майстром з повним робочим днем у шахті; записом № 16 31 березня 1997 року - звільнено за власним бажанням.

Із загального періоду роботи спірним є лише частини періоду з 01 березня 1995 року по 30 червня 1995 року; з 01 вересня 1995 року по 07 вересня 1995 року; з 01 грудня 1996 року по 15 грудня 1996 року.

За відомостями форми РС-право, виданої станом на 18 листопада 2022 року, відповідачем зараховано до стажу на підземних роботах за Списком № 1 загальний період роботи з 03 лютого 1995 року по 31 березня 1997 року, окрім визначених позивачем періодів, які зараховано лише до страхового стажу.

Згідно з довідкою від 12 червня 2018 року № 26/794 з 01 березня 1995 року по 30 червня 1995 року позивач перебував в учбовій відпустці (навчальний пункт);

з 01 вересня 1995 року по 07 вересня 1995 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати;

з 01 грудня 1996 року по 15 грудня 1996 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати, брав участь у страйках, держобов`язок.

З підстав наведених вище суд вважає необхідним зарахувати до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати, участі у страйку, держобов`язку з 01 березня 1995 року по 30 червня 1995 року; з 01 вересня 1995 року по 07 вересня 1995 року; з 01 грудня 1996 року по 15 грудня 1996 року.

Записом № 17 трудової книжки встановлено, що 09 березня 2004 року прийнято підземним гірничим майстром до «Шахта 1/3 Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» (записи № 18 21 записи щодо реорганізації); записом № 22 13 травня 2022 року звільнено за власним бажанням у зв`язку з переходом на пенсію за віком.

Із загального періоду роботи спірним є лише частини періоду: з 01 серпня 2007 року по 02 серпня 2007 року; з 01 березня 2011 року по 08 березня 2011 року; з 01 грудня 2012 року по 02 грудня 2012 року; 01 грудня 2013 року (один день); 01 березня 2014 року по 15 березня 2014 року; з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, які зараховано до страхового, але не зараховано до стажу на підземних роботах за Списком № 1;

з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 липня 2018 року по 23 березня 2021 року, які не зараховано ні до страхового, ні до пільгового через відсутність сплати єдиного соціального внеску.

За відомостями форми РС-право, виданої станом на 18 листопада 2022 року, відповідачем зараховано до стажу на підземних роботах за Списком № 1 загальний період роботи з 09 березня 2004 року по 30 червня 2018 року, окрім визначених позивачем періодів.

Суду надана довідка Державного підприємства «Селидіввугілля» від 22 березня 2021 року № 51, яка підтверджує пільговий характер роботи за періоди з 01 листопада 2016 року по 01 квітня 2020 року на посаді заступника начальника дільниці, підземний, 80% і більше робочого часу на рік, з 01 квітня 2020 року по 22 березня 2021 року за професією гірничий майстер підземний з повним робочим днем у шахті.

Згідно з довідкою б/н з 01 серпня 2007 року по 02 серпня 2007 року; з 01 грудня 2012 року по 02 грудня 2012 року; 01 грудня 2013 року (один день); 01 березня 2014 року по 15 березня 2014 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати;

з 01 березня 2011 року по 08 березня 2011 року проходив курси з підвищення кваліфікації.

За інформацією, зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5), визначені в довідці періоди визначено як пільгові періоди в повному обчисленні місяців (2007 рік в повному обчисленні 12 місяців) відповідно до коду ЗП3014А4 (інженерно-технічні працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах […]). Отже, періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати та навчання з 01 серпня 2007 року по 02 серпня 2007 року; з 01 березня 2011 року по 08 березня 2011 року; з 01 грудня 2012 року по 02 грудня 2012 року; 01 грудня 2013 року (один день); 01 березня 2014 року по 15 березня 2014 року; з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу на підземних роботах на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5).

Щодо спірних періодів з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 серпня 2018 року по 23 березня 2021 року, які не зараховано ні до страхового, ні до пільгового через відсутність сплати єдиного соціального внеску, суд зазначає наступне.

Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) не містять інформацію щодо сплати роботодавцем страхових внесків за весь період з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року та лише за частину другого періоду, а саме з 01 квітня 2019 року по 23 березня 2021 року (по дату звернення із заявою про перерахунок). За період з 01 серпня 2018 року по 31 березня 2019 року підприємством сплачено єдиний соціальний внесок.

Оцінюючи правомірність/протиправність відмови у зарахуванні вищезазначеного періоду, суд виходить з наступного.

Абзацом 1 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року від № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац 1 частини другої статті 24 Закону № 1058-IV).

Разом з тим згідно з частиною другою, десятою, абзацом 1 частини дванадцятої статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, […], здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески;

якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом;

страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

З урахуванням наведених норм суд дійшов висновку, що позивач не несе відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працював, а тому наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового та пільгового стажу позивача періоду його роботи на такому підприємстві.

Отже, періоди з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року; з 01 липня 2018 року по 23 березня 2021 року підлягають зарахуванню до страхового та пільгового підземного стажу за Списком № 1.

При аналізі та застосуванні наведених норм права, судом врахована правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17.

Підпунктом 6 пункту 4 статті 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі - Закон № 345-VI) доповнено частину першу статті 28 Закону № 1058-IV абзацом третім наступного змісту: мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Ця норма кореспондується з приписами статті 8 Закону № 345-VI.

Рішенням про перерахунок від 27 березня 2021 року № 61 підтверджується, що до позивача застосовано вказані норми і встановлено доплату з урахуванням статті 8 Закону № 345-VI, а отже в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії позивачеві за заявою від 23 березня 2021 року № 1066 із зарахуванням до страхового та стажу на підземних роботах за Списком № 1 спірних періодів з урахуванням висновків суду.

Похідні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 23 березня 2021 року № 1066 із зарахуванням з 21 червня 2021 року (в межах строку звернення до суду) загального періоду роботи з 27 грудня 1988 року по 30 вересня 1993 року з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 20 січня 1992 року № 8;

до страхового стажу періодів з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року; з 01 липня 2018 року по 23 березня 2021 року;

до стажу на підземних роботах за Списком № 1 періодів 24 березня 1989 року, з 01 січня 1990 року по 03 січня 1990 року; з 06 січня 1990 року по 16 січня 1990 року, з 01 червня 1990 року по 06 червня 1990 року; з 13 червня 1990 року по 23 червня 1990 року, з 01 липня 1990 року по 05 липня 1990 року (до цього періоду включено 2 дні за вересень, жовтень 1990 року); з 11 січня 1991 року по 21 січня 1991 року, 01 червня 1991 року по 09 червня 1991 рік (із них 6 днів страйків), з 12 червня 1991 року по 22 червня 1991 року, з 13 січня 1992 року по 28 січня 1992 року, з 15 червня 1992 року по 30 червня 1992 року, 01 вересня 1992 року (один день); з 11 січня 1993 року по 26 січня 1993 року, з 01 червня 1993 року по 06 червня 1993 року (із них 1 день страйку), з 12 червня 1993 року по 26 червня 1993 року, з 01 березня 1995 року по 30 червня 1995 року; з 01 вересня 1995 року по 07 вересня 1995 року; з 01 грудня 1996 року по 15 грудня 1996 року, з 01 серпня 2007 року по 02 серпня 2007 року; з 01 березня 2011 року по 08 березня 2011 року; з 01 грудня 2012 року по 02 грудня 2012 року; 01 грудня 2013 року (один день); 01 березня 2014 року по 15 березня 2014 року; з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року; з 01 липня 2018 року по 23 березня 2021 року.

Вимоги про зобов`язання здійснення перерахунку пенсії з урахуванням зарахованих періодів відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державно пенсійне страхування» є передчасними, оскільки стаж ще не перераховувався і позивачеві не відмовлено у перерахунку з цієї підстави.

Вимоги про зобов`язання здійснення перерахунку на підставі наданих довідок та виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою пенсією поглинаються задоволеними вище вимогами.

Отже, в іншій частині позову слід відмовити.

Суд зазначає, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Відповідно до речення 1 частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на це сума судового збору покладається на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 295, пунктом 3 розділу «Прикінцеві положення» КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою від 23 березня 2021 року № 1066 із зарахуванням до страхового та стажу на підземних роботах за Списком № 1 спірних періодів з урахуванням висновків суду.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: площа Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про перерахунок пенсії від 23 березня 2021 року № 1066 із зарахуванням з 21 червня 2021 року (в межах строку звернення до суду) загального періоду роботи з 27 грудня 1988 року по 30 вересня 1993 року з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 20 січня 1992 року № 8;

до страхового стажу періодів з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року; з 01 липня 2018 року по 23 березня 2021 року;

до стажу на підземних роботах за Списком № 1 періодів 24 березня 1989 року, з 01 січня 1990 року по 03 січня 1990 року; з 06 січня 1990 року по 16 січня 1990 року, з 01 червня 1990 року по 06 червня 1990 року; з 13 червня 1990 року по 23 червня 1990 року, з 01 липня 1990 року по 05 липня 1990 року (до цього періоду включено 2 дні за вересень, жовтень 1990 року); з 11 січня 1991 року по 21 січня 1991 року, 01 червня 1991 року по 09 червня 1991 рік (із них 6 днів страйків), з 12 червня 1991 року по 22 червня 1991 року, з 13 січня 1992 року по 28 січня 1992 року, з 15 червня 1992 року по 30 червня 1992 року, 01 вересня 1992 року (один день); з 11 січня 1993 року по 26 січня 1993 року, з 01 червня 1993 року по 06 червня 1993 року (із них 1 день страйку), з 12 червня 1993 року по 26 червня 1993 року, з 01 березня 1995 року по 30 червня 1995 року; з 01 вересня 1995 року по 07 вересня 1995 року; з 01 грудня 1996 року по 15 грудня 1996 року, з 01 серпня 2007 року по 02 серпня 2007 року; з 01 березня 2011 року по 08 березня 2011 року; з 01 грудня 2012 року по 02 грудня 2012 року; 01 грудня 2013 року (один день); 01 березня 2014 року по 15 березня 2014 року; з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року; з 01 липня 2018 року по 23 березня 2021 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 700 (сімсот) гривень 00 копійок.

Повідомлення учасників справи здійснюється через електронну пошту, у тому числі неофіційну, виходячи з презумпції обізнаності (особа, яка, звертаючись до суду, в заяві, або по суті справи, або в заяві з процесуальних питань вказала свою електронну пошту, яка не є офіційною, то вона погоджується на отримання повідомлення саме на цю електронну пошту і має цікавитись, чи отримала лист, чи ні), або через систему «Електронний суд».

Учасник судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, повинен виконати вимоги частини другої статті 129 КАС України та за допомогою електронної пошти (телефону) негайно підтвердити суду про отримання судового повідомлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо через суд апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 квітня 2023 року.

Суддя Ю.М. Льговська