Справа № 480/13622/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 р. Справа № 480/13622/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці Державної митної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Прилипчук О.А.) від 28.06.2022 по справі № 480/13622/21

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Сумській митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UА805000/2021/000176/2 від 27.10.2021.

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Сумської митниці Державної митної служби України №UА805020/2021/00501.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що митним органом не наведено в оскаржуваному рішенні конкретних підстав, які б викликали сумнів у визначеній декларантом ціні товару, чи які б спростовували зміст рахунку-фактури на суму 2850 USD, в тому числі будь-яких відомостей про отримання від компетентних органів щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем-нерезидентом вищезазначеного автомобіля та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 2850 USD та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 по справі № 480/13622/21 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Сумській митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UА805000/2021/000176/2 від 27.10.2021.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Сумської митниці Державної митної служби України №UА805020/2021/00501.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці Державної митної служби України (м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, 24, ) судовий збір в сумі 1816,00 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сумської митниці Державної митної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 по справі № 480/13622/21 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.10.2021 року декларантом позивача подано електронну митну декларацію № UА805020/2021/011817, відповідно до якої до митного оформлення пред`явлено автомобіль марки Hyundai, модель Santa Fe, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , 2011 рік виготовлення, тип кузова - універсальний, колір - сірий, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2199 см3, потужність двигуна - 147 кВт, відповідає вимогам екологічного класу "ЄВРО- 5", кількість місць включаючи водія - 7, призначений для використання на дорогах загального користування (а.с. 9).

Також, позивачем для митного оформлення були надані, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) СІ-56 від 24.08.2021 на суму 2850 Дол. США, декларація про походження товару СІ-56 від 24.08.2021, акт про проведення огляду транспортного засобу UA805000/2021/11084 від 21.10.2021, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 21.07.2021 р., документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 1110/220 від 11.10.2021 р., договір про надання послуг митного брокеру № 228-21 від 25.10.2021, висновок про походження товару UA,005,108617-21 від 21.10.2021 р., довідка про VIN від 25.10.2021 р., довіреність № НРН 647693 від 15.10.2021 р., 3 квитанції від 18.10.2021р., сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.005.108617-21 від 21.10.2021.

27.10.2021 року Сумська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості № UA805000/2021/000176/2 (а.с. 7) та Картку відмови у митному оформленні № UA805020/2021/00501 (а.с. 8), згідно з якими вартість автомобіля, визначену декларантом для цілей нарахування митних платежів, було відхилено та визначено митну вартість у розмірі 5700 Євро.

Не погодившись з такими рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що Сумська митниця ДФС, як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності свого рішення про коригування митної вартості товарів.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що відповідно до інвойсу від 24.08.2021 № СІ-56 поданого до митного органу, вказано умови поставки FOB, INCHEON, KOREA. Згідно з Інкотермс 2000 та 2010 FOB або Франко борт означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Проаналізувавши надані декларантом документи, можна дійти висновку, що транспортний засіб був доставлений на митну територію України шляхом морського фрахтування із морського порту Incheon (Южная Корея) до морського порту міста Чорноморськ, Одеська область, Україна. Єдиним документом, який був наданий позивачем, на підтвердження транспортних витрат, є лист директора ООО «НАВИЛАИН» «о транспортных расходах», в якому визначено, що вартість перевезення автомобіля Hyundai Santafe складає 800 дол. США. Разом з тим, на думку митного органу документальним підтвердженням морського фрахту ТЗ є договір транспортного експедирування. Також вказав, що факт оплати даного перевезення також не підтверджений, рахунку - фактури, який було виписано на основі здійснення перевезення також немає. Також декларантом, в порушення норм ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України не було надано до митного органу платіжне доручення на оплату транспортного засобу Hyundai Santafe. Крім того зазначив, що автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (далі -АСМО) згенеровано профіль ризику (код 117-2) «Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці для перевірки числового значення заявленої митної вартості» з коментарем: «Можливе заявлення в митній декларації недостовірних відомостей щодо товару (рік виготовлення, дата першої реєстрації, стан Т/З, наявність додаткових опцій та ін.).Митна вартість нижча ніж вартість на сайті carstat.kr/en/vehicle/2011- Hyundai Santa Fe - KMHSJ81XDBU747854 - N3%2Bdbx9HE7v614Tf». Вважає, що на момент митного оформлення товару у митного органу була наявна інформація щодо вартості транспортного засобу Hyundai SantaFe, vin-код НОМЕР_2 , яка вища ніж та, яка заявлена декларантом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Митного кодексу України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно зі ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з положеннями ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; 6) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За приписами ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 334 МК України особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Згідно зі ст. 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що уповноваженою особою позивача подано наступні документи, для визначення митної вартості товару: рахунок-фактура (інвойс) СІ-56 від 24.08.2021 на суму 2850 дол. США, декларація про походження товару СІ-56 від 24.08.2021, акт про проведення огляду транспортного засобу UA805000/2021/11084 від 21.10.2021, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 21.07.2021 р., документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 1110/220 від 11.10.2021 р., договір про надання послуг митного брокеру № 228-21 від 25.10.2021, висновок про походження товару UA.005.108617-21 від 21.10.2021 р., довідка про VIN від 25.10.2021 р., довіреність № НРН 647693 від 15.10.2021 р., 3 квитанції від 18.10.2021р., сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.005.108617-21 від 21.10.2021.

Що стосується посилання апелянта на те, що на думку митного органу документальним підтвердженням морського фрахту ТЗ є договір транспортного експедирування, а також на те, що факт оплати даного перевезення також не підтверджений, рахунку-фактури, який було виписано на основі здійснення перевезення також немає, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 6 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, тобто з положень цієї норми вбачається, що законодавець не вимагає у випадку здійснення транспортування товару морем, надавати саме договір транспортного експедирування. Натомість, особа, яка ввозить товар на митну територію України повинна надати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Вичерпний перелік таких документів приписами МК України не визначено.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження транспортування товару та його вартості, декларантом (його уповноваженою особою) надано лист директора ООО НАВИЛАЙН вих. № 1110/220 від 11.10.2021 р. о транспортних расходах, в якому визначено товар, який перевозився, маршрут та зазначено, що вартість перевезення автомобіля Hyundai Santa Fe складає 800 дол. США. Також в цьому листі вказується про те, що страхування вантажу не здійснювалося (а.с. 62).

На підставі цього, колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем надано документ, що містить відомості про вартість перевезення оцінюваного товару.

При цьому, суд зазначає, що митним орган не ставиться під сумнів сума перевезення чи її невідповідність (заниження), а тому саме лише посилання відповідача на те, що не надано документа, що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів у формі договору транспортного експедирування не відповідає вимогам МК України та спростовується наведеними вище обставинами.

Що стосується посилання апелянта на те, що декларантом (його уповноваженою особою), в порушення норм ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України не було надано до митного органу платіжне доручення на оплату транспортного засобу Hyundai Santa Fe, колегія суддів зазначає, що позивачем надано до митного органу рахунок-фактуру (інвойс) СІ-56 від 24.08.2021 на суму 2850 дол. США, які позивач мав сплатити за придбаний ним ТЗ. При цьому, відсутність факту оплати товару не впливає на саму ціну домовленостей між продавцем та покупцем товару, яка була включена до його митної вартості.

Що стосується посилання апелянта на те, що автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (далі -АСМО) згенеровано профіль ризику (код 117-2) «Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці для перевірки числового значення заявленої митної вартості» з коментарем: «Можливе заявлення в митній декларації недостовірних відомостей щодо товару (рік виготовлення, дата першої реєстрації, стан Т/З, наявність додаткових опцій та ін.).Митна вартість нижча ніж вартість на сайті carstat.kr/en/vehicle/2011- Hyundai Santa Fe - KMHSJ81XDBU747854 - N3%2Bdbx9HE7v614Tf», а також на те, що на момент митного оформлення товару у митного органу була наявна інформація щодо вартості транспортного засобу Hyundai Santa Fe, vin-код НОМЕР_2 , яка вища ніж та, яка заявлена декларантом, колегія суддів зазначає наступне.

Так, матеріалами справи підтверджується, що інспектором митниці в якості підстав для коригування заявленої митної вартості зазначено виключно про цінову інформацію з інтернет-сайту carstat.kr/en/vehicle/2011-Hyundai-SantaFe-KMHSJ81XDBU747854, на якому наявні відомості про те, що фінансова ставка на лот продажу спірного автомобіля становить іншу ціну, ніж було заявлено декларантом при митному оформленні.

Колегія суддів зазначає, що зазначений у запиті сайт: https://carstat/kr/en/vehicle/2011-Hyundai-SantaFe-KMHSJ81XDBU747854, який містить інформацію, щодо комерційної пропозиції на продаж зазначеного автомобіля згідно сайту продавця Autowini та згідно статусу на сьому ж сайті значиться як «не проданий». Крім того, відповідно до інформації того ж сайту, наявні два різні значення вартості цього автомобіля; 6500 дол. США станом на 25.10.2021 р. та 4900 дол. США станом на 26.10.2021 р. з таким же статусом стану аукціону «не продано».

На підставі цього, суд дійшов висновку, що інформація розміщена на вказаному сайті не може належним доказом обставин здійснення відповідачем аналізу цінової інформації щодо ідентичних товарів.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, ця справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 по справі № 480/13622/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло