Справа № 460/6272/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
05 квітня 2023 року м. Рівне №460/6272/23
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Борискіна С.А., після одержання позовної заяви
доВараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
про визнання протиправними та скасування постанов, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просив суд:
-визнати протиправною та скасувати постанову Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального міністерства юстиції (м.Львів) від 09.11.2021 у межах ВП №62512297 про стягнення про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 300,00 грн.
Ухвалою суду від 15.03.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки позову шляхом надання суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску і конкретизацією щодо позивача, а також доказів поважності причин його пропуску.
На виконання вимог ухвали суду позивачем подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку. Мотивуючи таку заяву, позивач зазначав, що тільки при ознайомленні з матеріалами адміністративної справи №460/3264/23 у Рівненському окружному адміністративному суді, на підставі заяви його представника від 02.03.2023, йому стало відомо про наявність оскаржуваних у даній справі постанов. До 02.03.2023 жодна з оскаржуваних постанов йому не вручалася і не направлялася. Просив поновити пропущений строк звернення до суду з даним позовом.
Розглянувши вказану заяву про усунення недоліків, суд дійшов до наступних висновків.
Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись". Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах і стимулює суд та учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 в справі № 1.380.2019.001042.
Таким чином, причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця при виконанні судового рішення по адміністративній справі встановлені ст.287 КАС України.
Вказані справи віднесені чинним КАС України до окремих категорій термінових адміністративних справ.
Зокрема, згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Верховний Суд в постанові від 12.10.2020 в справі №420/1379/20 зазначив, що строк у десять днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця.
Як встановлено судом, позивачем оскаржуються постанови державного виконавця від 09.11.2021, в той час як із позовом до суду останній звернувся лише 06.03.2023, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до адміністративного суду.
Обґрунтовуючи поважність причин такого пропуску позивач зазначає, що до 02.03.2023 жодна з оскаржуваних постанов йому не вручалася і не направлялася і про порушення своїх прав йому стало лише 02.03.2023 після ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №460/3264/23.
На переконання суду, вказані причини не є поважними та достатніми для поновлення пропущеного строку звернення до суду, з огляду на те, що позивач, будучи обізнаним про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього кредитної заборгованості мав право ознайомитися з усіма матеріалами виконавчого провадження (виконавчих проваджень), що стосуються його як боржника, зокрема, щодо стягнення з нього виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Проте, позивач не обґрунтував неможливість своєчасного ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.
Більше того, з дослідженого судом листа Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.01.2023 №17131261/20-23, надісланого у відповідь на адвокатський запит представника позивача, слідує, що державним виконавцем надавалася стороні позивача інформація щодо підстав відкриття виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення витрат виконавчого провадження та виконавчого збору. Зокрема, відповідачем було повідомлено, що у виконавчих провадженнях № 62512011 та №62512297 (саме в межах якого винесено оскаржувані у даній справі постанови) державним виконавцем відповідно до вимог чинного законодавства було винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 300 гривень та про стягнення виконавчого збору у розмiрi 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, якi відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчими документами.
Факт отримання такого листа стороною позивача не заперечується.
У ході дослідження матеріалів даної справи судом встановлено, що після отримання зазначеного листа, 03.02.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про надіслання йому постанов про відкриття виконавчих проваджень №67494229, №67494049. Однак, маючи також інформацію про наявне виконавче провадження №62512297, в межах якого винесено оскаржувані у даній справі постанови, у поданій заяві позивач чомусь не просив надати йому копії матеріалів такого виконавчого провадження. Доказів неможливості своєчасного ознайомлення з виконавчим провадженням №62512297 та отримання копій з його матеріалів стороною позивача надано не було.
Тому, твердження позивача проте, що про можливе порушення своїх прав він дізнався лише 02.03.2023 суд вважає безпідставним.
Отже, 10-денний строк оскарження постанов від 09.11.2021 у межах виконавчого провадження №62512297 позивач пропустив, належних і беззаперечних доказів поважності причин пропуску не надав.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Згідно з п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1, 2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку звернення до суду без поважних причин, шляхом повернення позовної заяви.
Керуючись ст.169, 241, 248, 256, 287 КАС України, суд,-
Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 05 квітня 2023 року

Суддя С.А. Борискін