Справа № 300/211/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" квітня 2023 р. справа № 300/211/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 23.01.2023 звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту про звільнення позивача з військової служби від 21.12.2022 та щодо не звільнення ОСОБА_1 за пунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом г пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю одного із батьків дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є військовослужбовцем та проходить службу в військовій частині НОМЕР_1 . 21.12.2022 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав рапорт заступнику начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 2, ч. 4, ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з наявністю матері дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи та необхідністю догляду за нею. До вказаного рапорту були долучені нотаріально посвідчені копії підтверджуючих документів та адвокатський запит № 1561 від 21.12.2022 з проханням розглянути рапорт позивача. Однак відповідачем не подано відповіді на рапорт та адвокатський запит. Представник позивача вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 21.12.2022 та бездіяльність щодо не звільнення позивача з військової служби згідно з пп. «г» п. 2 ч. 2, ч. 4, ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Ухвалою суду від 30.01.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
01.03.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив проти задоволення позову. У відзиві відповідач зазначив, що довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 190685 серії 12 ААГ від 26.07.2022 не є належним доказом, який підтверджує набуття статусу інваліда, оскільки згідно приписів частин третьої, четвертої статті 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», пункту 2 розділу І Порядку оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», затвердженому наказом Міністерства соціальної політики України від 11.01.2019 № 35, таким документом є посвідчення інваліда. Окрім цього, відповідач вказав, що позивачем не подано рапорту встановленої форми на ім`я безпосереднього командира, який в порядку підпорядкованості клопотатиме про задоволення рапорту військовослужбовця перед вищими командирами, як це передбачено вимогами статті 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. Згідно з пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735, рапорт позивача підлягає розгляду в термін не більше одного місяця від дня його надходження, з можливістю продовження такого строку в невідкладних випадках, але загалом такий строк не може перевищувати 45 днів. Вважає, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо позивача. Просить відмовити в задоволенні позову.
Також 01.03.2023 представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без руху через її недоліки.
Ухвалою від 09.03.2023 суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надав п`ять днів на усунення її недоліків.
13.03.2023 представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Також представником позивача надано до суду відповідь на відзив відповідача.
У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що згідно статті 7 Закону Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», пункту 24 постанови Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» від 03.12.2009 № 1317 видана медико-соціальною комісією довідка до акта огляду медико-соціальною комісією, є документом, який підтверджує визнання особи такою, що має інвалідність, групу інвалідності та строк, до якого її встановлено. Також представник позивача, посилаючись на норми пунктів 225, 233, 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, пункту 14.10 розділу ХІV Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 73, вважає, що направлення рапорту безпосередньо до особи, яка має право звільнити позивача, зокрема, до командира військової частини, не є порушенням порядку його подання та звільняє відповідача від його розгляду. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 14.03.2023 суд визнав усуненими позивачем недоліки позовної заяви та продовжив розгляд цієї справи в порядку письмового провадження.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України в складі Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копіями наказу командира вказаної військової частини за № 62 від 12.03.2022, довідками, виданими Військовою частиною НОМЕР_1 від 09.12.2022 № 0954 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, від 24.08.2022 за № 557 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) війсковослужбовця призваного по мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки військово-лікарської комісії, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 від 08.11.2022 № 613 (а.с. 8-10, 51).
21.12.2022 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби на підставі пп. «г» п. 2, ч. 4, ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини у зв`язку з наявністю матері дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи та необхідністю догляду за нею. У рапорті вказано, що до нього додано: нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_4 ; нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_5 ; нотаріально засвідчену копію довідки до акта огляду Бахмацької міжрайонної МСЕК; довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції; нотаріально засвідчену копію довідки № 14-23/324 від 16.12.2022; нотаріально засвідчену копію акту обстеження матеріально-побутових умов від 15.12.2022.
В адвокатському запиті від 21.12.2022 № 1561 адвокат Поляк М.В. просила розглянути рапорт ОСОБА_1 від 21.12.2022 про звільнення з військової служби та повідомити про результати розгляду рапорта та прийняте рішення (а.с. 18-19).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту про звільнення позивача з військової служби від 21.12.2022 та щодо не звільнення ОСОБА_1 за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася з цим позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими мотивами та нормами права:
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до вимог ст.ст. 20, 22 Закону № 2232-XII на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (для вищого офіцерського складу до 65 років).
Звільнення військовослужбовців з військової служби регламентовано статтею 26 Закону № 2232-XII.
Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах: […]
г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):
[…] у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
При правовому тлумаченні вказаної норми, суд врахував такою філологічне тлумачення щодо застосування комбінованого сполучника «та/або», оскільки такий застосовується в гіпотезі норми права (абзацу п`ятого підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII).
Так, постановою № 437 від 22 травня 2019 Кабінет Міністрів України з метою забезпечення конституційних положень про державний статус української мови та уніфікації вживання правописних норм Кабінет Міністрів України погодив пропозицію Міністерства освіти і науки та Національної академії наук щодо схвалення Українського правопису в новій редакції, розробленій Українською національною комісією з питань правопису (далі - Український правопис-2019). Відповідно до параграфу § 165. «СКІСНА РИСКА (/)» Українського правопису-2019 скісну риску ставимо в таких позиціях: «[…] В офіційно-діловому та науковому стилях - як розділовий знак […] Уживаються також комбіновані єднально-розділові сполучники і/або, рідше та/або (без відступів до і після скісної риски): порушення авторського і/або суміжних прав; «Типова освітня програма підвищення кваліфікації голів і/або членів правлінь об`єднань співвласників багатоквартирних будинків»; Війна і/або поезія? (назва газетної публікації)».
Суд зазначає, що вживання єднального сполучника «та» вказує на два поняття разом, тоді як використання розділового сполучника «або» вказує на виділення: одне поняття з кількох понять. Отже, використання скісної риски в комбінованому сполучнику «та/або» дозволяє стверджувати, що існує три можливих варіанти вибору. Тобто, вжите в абзаці п`ятому підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII «та/або» є комбінованим єднально-розділовим сполучником, що розширює (а не звужує) кількість варіантів вибору. Як наслідок наведеного тлумачення, згадану норму права слід розуміти таким чином: військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо не висловили бажання продовжувати військову службу):
1) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, за відсутності одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;
2) у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за відсутності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю;
3) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та наявністю одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Суд встановив такі істотні фактичні обставини цієї справи:
1) ОСОБА_6 є військовослужбовцем, проходить військову службу у воєнний час за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 ;
2) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одружений з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 08.11.2014 (а.с. 11). Мати ОСОБА_8 ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 22.05.1992;
3) мати дружини позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідність другої групи загального захворювання відповідно до рішення Бахмацької районної медико-соціальної експертної комісії. Інвалідність встановлена безтерміново з 26.07.2022. Вказаний факт підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12АААГ № 190685;
4) 21.02.2022 року позивач звернувся до заступника начальника штабу Військвої частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби на підставі пп. «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини у зв`язку з наявністю матері дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи та необхідністю догляду за нею, що підтверджується довідкою огляду Бахмацької міжрайонної МСЕК серії 12АААГ № 190685 від 26.07.2022, до якого долучено нотаріально засвічені копії цієї довідки та вказаних вище свідоцтв про народження, про шлюб та паспортів громадянина України ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Позивач не висловив бажання продовжувати проходити військову службу та вказав територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в частині перебування на військовому обліку;
5) поштова кореспонденція з рапортом позивача від 21.12.2022 та додатками до нього, направлена на адресу державної реєстрації місцезнаходження Військової частини НОМЕР_1 , вручена адресату 02.01.2023.
Застосування абзацу п`ятого підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII до встановлених судом обставин справи дозволяє зробити висновок, що ОСОБА_1 підлягає звільненню з військової служби у зв`язку із наявністю одного із батьків дружини із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Позивач стверджує, що відповідач не прийняв жодного рішення за його рапортом від 21.12.2022. У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечив факту отримання від позивача вказаного вище рапорту на звільнення з військової служби. Натомість, як випливає зі змісту відзиву на позов, відповідач не вважає вказаний рапорт таким, що поданий в установленому порядку
Суд врахував, що від часу подання позивачем рапорта (21.12.2022) та його отримання відповідачем 02.01.2023 до дати розгляду та прийняття цього судового рішення (05.04.2023) пройшло більше трьох місяців. Доказів розгляду вказаного рапорту в розумний строк, за обставин цього спору між сторонами, суду так і не було подано.
Щодо заперечень відповідача про те, що позивачем не подано рапорту встановленої форми на ім`я безпосереднього командира, то суд зазначає таке.
Згідно з статтею 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Згідно з підпунктом 1 пункту 225 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008) звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:
1) у мирний час та під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктами 1, 2 частини п`ятої, пунктами 1, 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":
у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Пунктом 233 розділу ХІІ Положення № 1153/2008 передбачено, що: військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.
Абзацом тринадцятим пункту 14.10 розділу ХІV «Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період» Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 73 (далі - Інструкція № 73), в редакції на час подання рапорту від 21.12.2022, передбачено, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
За змістом статтей 1 Законів «України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України» особливий період настає, зокрема, з дня введення в Державі воєнного стану.
Указом Президента України від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан.
Отже, системний аналіз вказаних норм, дає можливість суду дійти висновку про те, що під час особливого періоду воєнного стану, подання військовослужбовцем документів на звільнення разом з рапортом не безпосередньому начальнику, а вищестоячому командиру (в спірному випадку заступнику начальника штабу військової частини), хоча і є недотриманням приписів статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 233 Положення № 1153/2008, однак не може бути підставою для не розгляду в розумний строк рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби.
Також суд вважає помилковими заперечення відповідача проти позову про те, що долучена позивачем до рапорту нотаріально засвідчена копія довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 190685 серії 12 ААГ від 26.07.2022 не є належним доказом, який підтверджує набуття статусу інваліда, оскільки згідно приписів частин третьої, четвертої статті 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», пункту 2 розділу І Порядку оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», затвердженому наказом Міністерства соціальної політики України від 11.01.2019 № 35, таким документом є посвідчення інваліда. Суд звертає увагу відповідача про те, що посвідчення інваліда згідно вказаних вище приписів дійсно є допустимим доказом, який підтверджує статус та право особи на пільги, які надаються таким особам згідно закону. Водночас посвідчення інваліда є лише одним документів, який може підтверджувати факт інвалідності, групу інвалідності особи. Зокрема, як підставно зазначає представник позивача у відповіді на відзив, відповідно до положень статті 7 Закону Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», пункту 24 постанови Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» від 03.12.2009 № 1317, видана медико-соціальною комісією довідка до акта огляду медико-соціальною комісією, також є документом, який підтверджує факт визнання особи такою, що має інвалідність, групу інвалідності та строк, до якого її встановлено. Отже, суд відхиляє доводи відповідача про те, що довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії не є належним доказом, який підтверджує факт інвалідності особи, та групу інвалідності. Як наслідок, подана позивачем до рапорту нотаріально засвідчена копія довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 190685 серії 12 ААГ від 26.07.2022, в сукупості з долученими документами щодо родинних зв`язків, є належним документом, який підтверджує факт наявності у матері дружини позивача інвалідності ІІ групи, як умови для звільнення з підстави, передбаченої пп. «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Отже, суд встановив, що ОСОБА_1 : 1) є військовослужбовцем, проходить військову службу у воєнний час за призовом під час мобілізації; 2) щодо нього наявні сімейні обставини, передбачені законом: один із батьків його дружини - мати, є особою із числа осіб з інвалідністю II групи; 3) не бажає продовжувати військову службу, про що подав рапорт начальнику.
Таким чином, бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у неприйнятті рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби за наведених обставин є протиправною. Суд встановив, що позивач відповідає вичерпному перелік умов, яким повинен відповідати військовослужбовець для прийняття позитивного рішення за його рапортом. Закон не передбачає будь-яких альтернативних варіантів рішення за наслідками вирішення рапорту військовослужбовця за встановлених судом обставин.
З огляду на це обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним та не суперечить закону.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Сторонами не понесено судових витрат у справі.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військову частину НОМЕР_1 , яка полягає у неприйнятті рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підставі рапорту від 21.12.2022.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , ідентифікаційний код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 .

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.