Справа № 160/10654/22
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10654/22

Головуючий суддя І інстанції - Конєва С.О.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді (доповідача): Іванова С.М. ,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року в адміністративній справі №160/10654/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачеві від 28.01.2022р.;

- зобов`язати відповідача переглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачеві від 21.01.2022р. з врахуванням спірних періодів: з 12.07.1993р. по 05.04.1996р. (пільговий стаж за Списком №1); з 03.12.1990р. по 19.08.1991р. та з 20.08.1991р. по 30.01.1992р. (страховий стаж).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 28.01.2022р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 12.07.1993р. по 05.04.1996р. до пільгового стажу за Списком №1, з 03.12.1990р. по 19.08.1991р. та з 20.08.1991р. по 30.01.1992р. до страхового стажу та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 від 21.01.2022р., відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що останнім було обґрунтовано відмовлено в призначенні пенсії позивачу, оскільки останнім не було надано уточнюючі довідки. Зауважено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 03.12.1990 року по 19.08.1991 року та з 20.08.1991 року по 30.01.1992 року, оскільки ці періоди в трудовій книжці не завірені підписом відповідальної особи та печаткою підприємства.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 21.01.2022р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, до якої надав, зокрема, трудову книжку; довідки підтверджуючі стаж роботи позивача №103 від 30.06.1993р. та №98 від 05.07.1993р., що підтверджується копією рішення відповідача від 28.01.2022р. та не заперечується учасниками справи (а.с.14).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 28.01.2022р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю пільгового стажу та зазначено про те, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 12.07.1993р. по 05.04.1996р., з 18.02.1992р. по 04.03.2008р. на шахті №3 Біс «Торезантрацит», тому як заявником не надано довідку підтверджуючу пільговий характер роботи, а в трудовій книжці відсутні відповідні записи, які б визначали право на пенсію на пільгових умовах (відсутні дані про роботу на поверхні, участь у страйках, знаходження у відпустці без збереження заробітної плати, дані про проведення атестації робочих місць, тощо); до страхового стажу не враховано періоди роботи з 03.12.1990р. по 19.08.1991р., з 20.08.1991р. по 30.04.1992р., тому як згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.04.1996р. ці періоди не завірені печаткою, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявного у справі (а.с.14).

Не погодившись з вказаним рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, прийнявши рішення про відмову в призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 28.01.2022р., порушив права позивача на належне пенсійне забезпечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 були висновки відповідача щодо відсутності підстав для врахування до пільгового стажу періоду роботи з 12.07.1993 року по 05.04.1996 року, з 18.02.1992 року по 04.03.2008 року на шахті № 35 Біс «Торенантрацит», тому як заявником не надано довідку, що підтверджує пільговий характер роботи, а в трудовій книжці відсутні відповідні записи, які б визначали право на пенсію на пільгових умовах (відсутні дані про роботу на поверхні, участь у страйках, находження у відпустці без збереження заробітної плати, дані про проведення атестації робочих місць, тощо) та до страхового стажу періоду роботи з 03.12.1990 року по 19.08.1991 року, з 20.08.1991 року по 30.01.1992 року, тому як згідно трудової книжки такі періоди не завірені печаткою.

Так, відповідно до трудової книжки позивача, у періоди з 03.12.1990р. по 19.08.1991р. останній працював на посаді муляра («каменщика» 2 розряду) в МНВП «Паритет», з 20.08.1991р. по 30.04.1992р. на посаді експедитора в МП «Днепрспецпром», з 12.07.1993р. по 05.04.1996р. на посадах учня прохідника та прохідника в Шахті №3Біс виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Торезантрацит».

Зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що наведені періоди роботи дійсно не завірені печаткою.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Вказані правові висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 та від 21.02.2018 у справі №687/975/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, з огляду на вказані правові висновки, періоди роботи з 03.12.1990 року по 19.08.1991 року, з 20.08.1991 року по 30.01.1992 року підлягають зарахуванню до страхового стажу.

Що стосується правомірності неврахування відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 12.07.1993 року по 05.04.1996 року, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до трудової книжки позивача, останній у період з 12.07.1993 року по 20.10.1993 року працював на посаді учня прохідника, у період з 21.10.1993 року по 06.09.1994 року працював на посаді прохідника 5 розряду, у період з 07.09.1994 року по 05.04.1996 року працював на посаді підземного гідромонтажника 5 розряду.

Отже, записами трудової книжки належним чином підтверджується факт роботи позивача на посадах, передбачених Списком № 1.

Щодо посилань відповідача на непроведення атестації робочого місця позивача при роботі на вказаних посадах, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.05.2022 року по справі № № 120/1089/19-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року в адміністративній справі №160/10654/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко