Справа № 360/6033/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року справа №360/6033/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року (повне судове рішення складено 21 грудня 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/6033/21 (суддя в І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі ГУ ПФУ в Луганській області), відповідно до якого просив:

- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Луганській області від 17.08.2021 № 03 у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за списком № 1 та № 2 та працею в районах Крайньої Півночі;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) з урахуванням його застосування у редакції згідно пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (справа № 1- 5/2018(746/15), з дня звернення за призначення пенсії, а саме: з 17.03.2020, із врахуванням стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію за Списком № 1 періоду роботи:

- на шахті «Ленінка» «Ворошиловградвугілля» з 13.09.1982 по 06.10.1982 учнем поверхневого гірника, з 16.05.1983 по 29.07.1983 учнем підземного гірника з повним робочим днем, з 19.03.1984 по 29.04.1984 підземним гірником, з 27.08.1984 по 02.11.1984 гірником маркшейдером, з 15.12.1986 гірником в Лутугинському шахтобудівному управлінні тресту «ВУС», з 08.05.1987 по 10.01.1991 в.о. дільничного маркшейдера, з 21.01.1991 гірник на шахті Леніна «Ворошиловградвугілля», з 04.03.1991 по 27.04.2001 дільничний маркшейдером, 26.12.1996 перейменування на шахту «Лутугинська ДП ГХК «Луганськвугілля», що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту "а" статті 13 Закону № 1788-XII, загальний трудовій стаж з урахуванням служби в Збройних Силах складає 10 років 02 місяці 28 днів;

- з 28.04.2001 по 31.03.2006 в районах Крайньої Півночі геодезистом ВАТ «Арктикнафтострой», з 01.04.2006 по 31.12.2006 геодезистом в ЗАТ «Арктикстрой», з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008 виробником робіт - геодезистом вахтово-експедиційним методом в ТОВ «СТРОЙМОНТАЖ» в районах Крайньої Півночі; з 19.01.2009 по 08.08.2009 в ТОВ «Арктикнафтогазбуд» виконавцем робіт, з 09.09.2009 по 16.12.2009 на підприємстві Крайньої Півночі «СТРОЙНАФТОГАЗ АЛЬЯНС» виконавцем робіт, з 17.12.2009 по 19.10.2010 геодезистом; з 20.10.2010 по 29.09.2011 виконавцем робіт, 04.10.2011 по 18.09.2012 геодезистом в «СТРОЙНАФТОГАЗ», з 19.09.2012 по 01.09.2013 геодезистом, з 16.09.2013 по 28.04.2017 геодезистом, ведучим геодезистом, загальний стаж праці в районах Крайньої Півночі складає 15 років 02 дні, без врахування коефіцієнту 1 рік за 1 рік і 6 місяців.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 17.03.2020 позивач звернувся до Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, та окрім трудової книжки надав підтверджуючі довідки про свій трудовий стаж та заробітну плату, а також довідки, які підтверджують атестацію робочого місця, довідки про працю в районах Крайньої Півночі разом з договорами.

Рішенням від 31.03.2020 №1163/031-08 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у відповідності до частини другої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, та відсутністю довідок про атестацію робочих місць, а також не зараховано пільговий стаж в районах Крайньої Півночі. В період з 13.09.1982 по 28.04.2017 позивач має непереривний трудовий стаж.

Не погодившись з рішенням, позивач звернувся з позовом до Луганського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 17.06.2021 по справі № 360/2250/21 були частково задоволені позовні вимоги позивача: визнано дії відповідача неправомірними та було зобов`язано відповідача повторно переглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням позиції, викладеної у рішенні суду.

На початку жовтня 2021 року позивач звернувся до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) відповідача з метою дізнатися про виконання рішення суду. Позивачу надано копію рішення відповідача від 17.08.2021 №03 про відмову у призначенні пенсії без урахування позиції, викладеної в судовому рішенні.

На думку позивача, пенсія йому має бути призначена на пільгових умовах як за списками № 1 та № 2, так і як працівнику, який раніше працював в районах Крайньої Півночі.

Позивач вважав висновки відповідача протиправними з таких підстав.

Період пільгового стажу складає за списками № 1 та № 2:

Позивач працював на шахті «Ленінка» «Ворошиловградвугілля» з 13.09.1982 по 06.10.1982 учнем поверхневого гірника, з 16.05.1983 по 29.07.1983 учнем підземного гірника з повним робочим днем, з 19.03.1984 по 29.04.1984 підземним гірником, з 27.08.1984 по 02.11.1984 гірником маркшейдером, з 14.11.1984 по 10.11.1986 проходив службу в Збройних силах, в Лутугинському шахто-будівельному управлінні тресту «ВУС» з 15.12.1986 працював гірником, з 08.05.1987 по 10.01.1991 в.о. дільничного маркшейдера, на шахті Леніна «Ворошиловградвугілля» з 21.01.1991 гірником, з 04.03.1991 по 17.04.2001 дільничний маркшейдером, 26.12.1996 перейменування на шахту «Лутугинська ДП ГХК «Луганськвугілля». Дана робота передбачена списком № 1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Загальний трудовій стаж який дає право на призначення пільгової пенсії складає 10 років 02 місяці 28 дні.

З 28.04.2001 по 31.03.2006 в працював в районах Крайньої Півночі геодезистом ВАТ «Арктикнафтострой»; в ЗАТ «Арктикстрой» в районах Крайньої Півночі з 01.04.2006 по 31.12.2006 геодезистом; в ТОВ «СТРОЙМОНТАЖ» в районах Крайньої Півночі з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008 виробником робіт- геодезистом вахтово-експедиційним методом; з 19.01.2009 по 08.08.2009 в ТОВ «Арктикнафтогазбуд» виконавцем робіт; в районах Крайньої Півночі «СТРОЙНАФТОГАЗ АЛЬЯНС» з 09.09.2009 по 16.12.2009 виконавцем робіт, з 17.12.2009 по 19.10.2010 геодезистом, з 20.10.2010 по 29.09.2011 виконавцем робіт, 04.10.2011 по 18.09.2012 геодезистом, з 19.09.2012 по 01.09.2013 геодезистом, з 16.09.2013 по 28.04.2017 геодезистом, ведучим геодезистом. В районах Крайньої Півночі позивач пропрацював 15 років 02 дні.

Загальний трудовий стаж позивача складає 34 роки 09 місяців 4 дні.

Позивач вважав оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду для захисту своїх прав.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ПФУ в Луганській області від 17 серпня 2021 року № 03 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції згідно пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15), з дня звернення за призначенням пенсії - 17.03.2020, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи :

з 16.05.1983 по 29.07.1983, з 19.03.1984 по 29.04.1984, з 27.04.1984 по 02.11.1984, з 15.12.1986 по 07.05.1987, з 21.01.1991 по 03.03.1991, з 08.05.1987 по 10.01.1991, з 04.03.1991 по 31.12.1998;

з 28.04.2001 по 31.03.2006, з 01.04.2006 по 31.12.2006, з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, з 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008, з 19.01.2009 по 08.08.2009, з 09.09.2009 по 16.12.2009, з 17.12.2009 по 19.10.2010, з 20.10.2010 по 04.10.2011, з 04.10.2011 по 18.09.2012, з 19.09.2012 по 01.09.2013, з 16.09.2013 по 28.04.2017 в районах Крайньої Півночі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи в сукупності з нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим дійшов хибного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Апелянт зазначає, що у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці позивача відомостей про зайнятість повний робочий день на підземних роботах у якості гірничого маркшейдерського відділу з 27.08.1984 по 02.11.1984, то зазначений період не зарахований до підземного пільгового стажу роботи позивача.

Оскільки згідно записів трудової книжки позивача неможливо визначити, який відсоток робочого часу позивач був зайнятий на підземних роботах, працюючи у період з 08.05.1987 по 10.01.1991 та з 04.03.1991 по 31.12.1998 дільничним маркшейдером, то зазначені періоди не зараховані до підземного пільгового стажу за Списком № 1.

При визначенні права на пільгову пенсію за Списком № 1 або за Списком № 2 не можуть бути враховані довідка, уточнююча роботу в районах Крайньої Півночі та прирівняних до неї районах від 16.12.2015 № 619, видана ВАТ «Арктикнефтегазстрой» Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації, та довідка, уточнююча особливий характер роботи або умов праці, необхідні для призначення дострокової трудової пенсії по старості і підтверджуюча постійну зайнятість в Районах Крайньої Півночі від 20.11.2017 без номеру, видана ТОВ «Стройнефтегаз Альянс», оскільки визначають періоди роботи, що дають право на призначення дострокової пенсії за законодавством Російської Федерації, як працівнику, який працював в районах Крайньої Півночі. Будь-які відомості про пільговий характер роботи позивача зазначені довідки не містять.

Щодо застосування пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII відповідач зазначає, що відповідно до статей 4, 5 Закону № 1058-IV, щонайпізніше з 01.01.2018, пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, особам, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, призначаються виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Також зазначив, що до події застосовується той закон чи нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали, або мали місце. При виникненні темпоральної колізії наступний акт одного рівня з того ж самого питання скасовує дію актів попередніх. Аналогічний висновок наведений в рішеннях Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012.

Оскільки позивач із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах звернувся до Управління 17.03.2020, то до подання та розгляду заяви про призначення пенсії, як події, мають застосовуватись норми, які діють на цей момент.

Сторони до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, тому апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , відповідно до копії паспорту громадянина України, картки платника податків, має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 16.03.2020 № 921-.

17.03.2020, тобто, у віці 55 років, позивач звернувся до Білокуракинського ОУПФУ Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 статті 114 Закону № 1058. До заяви було додано: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка, військовий квиток, диплом про навчання, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідки про стаж.

Рішенням Білокуракинського ОУФПУ Луганської області від 23.03.2020 № 03 відповідачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до Луганського окружного адміністративного суду, який своїм рішенням від 17.06.2021 у справі № 360/2250/21 частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 :

визнав протиправним та скасував рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 23.03.2020 № 03, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 ст.114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язав Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2020 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання вказаного рішення пенсійним органом повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 17.03.2020 про призначення пенсії за віком та рішенням від 17.08.2021 № 03 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за списком № 1 на дату звернення за призначенням пенсії. Зазначено, що за наявним страховим стажем право на призначення пенсії позивач набуде після досягнення віку 59 років. Не зараховано до пільгового стажу періоди роботи: з 16.05.1983 по 29.07.1983 учнем підземного гірника шахта «Ленінка» ВО «Ворошиловградвугілля»; з 19.03.1984 по 29.04.1984 підземним гірником шахта «Ленінка» ВО «Ворошилоградвугілля»; з 15.12.1986 по 07.05.1987 підземний гірник шахта «Ленінка» ВО «Ворошиловгравугілля»; з 21.01.1991 по 03.03.1991 підземний гірник, шахта Лутугинська, з 27.08.1984 по 02.11.1984 - в якості гірника маркшейдерського відділу на шахті ім. Леніна; з 08.05.1987 по 10.01.1991 та з 04.03.1991 по 31.12.1998 на посаді дільничного маркшейдера на шахті Лутугинська.

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 14.09.1982 вбачається таке:

з 13.09.1982 по 06.10.1982 позивача прийнято учнем поверхневого гірноробочого на шахті «Ленінка» в/о «Ворошиловградвугілля»;

16.05.1983 позивача прийнято учнем підземного гірноробочого з повним робочим днем під землею на шахті «Ленінка» в/о «Ворошиловградвугілля» та 29.07.1983 позивача звільнено;

з 19.03.1984 по 29.04.1984 позивач працював підземним гірноробочим І розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Ленінка» в/о «Ворошиловградвугілля»;

з 27.08.1984 по 02.11.1984 позивач працював гірноробочим маркшейдерського відділу;

з 14.11.1984 по 10.11.1986 позивач проходив службу в Збройних силах;

з 15.12.1986 по 07.05.1987 позивач працював гірноробочим з повним робочим днем під землею в Лутугинському шахто-будівельному управлінні тресту «ВУС», 08.05.2017 переведений в.о. маркшейдера, 10.01.1991 позивача звільнено;

з 21.01.1991 по 04.03.1991 позивач працював гірноробочим з повним робочим днем під землею на шахті Леніна «Ворошиловградвугілля», 04.03.1991 призначений дільничим маркшейдером, посада пов`язана з підземними районами; 26.12.1996 Шахта «Лутугінська» перейменована в ДВАТ шахта «Лутугінська» ДП ДХК «Луганськвугілля», 17.04.2001 позивача звільнено;

з 28.04.2001 по 31.03.2006 позивач працював в районах Крайньої Півночі геодезистом ВАТ «Арктикнафтострой»;

з 01.04.2006 по 31.12.2006 працював геодезистом в ЗАТ «Арктикстрой» в районі Крайньої Півночі;

з 01.03.2007 по 31.03.2007 працював робочим та геодезистом в ТОВ «Строймонтаж», з 24.04.2007 по 18.02.2008 на цій же посаді вахтово-експедиційним методом, з 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008, на цій же посаді в районах Крайньої Півночі.

з 19.01.2009 по 08.08.2009, з 09.09.2009 по 16.12.2009 позивач працював в ТОВ «Арктикнафтогазбуд» виробником робіт на підприємстві Крайньої Півночі «Стройнефтегаз Альянс», з 17.12.2009 по 19.10.2010 геодезистом;

з 20.10.2010 по 29.09.2011 геодезистом в «Стройнефтегаз Альянс», з 04.10.2011 по 18.09.2012 геодезистом, з 19.09.2012 по 01.09.2013 геодезистом, з 16.09.2013 по 28.04.2017 геодезистом та ведучим геодезистом в районах Крайньої Півночі.

Згідно довідки № 619 від 16.12.2015, виданої Ямало-Ненецьким автономним округом ВАТ «Артикнефтегазстрой» (м. Надим Район Крайньої Півночі Російська Федерація) вбачається, що ОСОБА_1 у період з 28.04.2001 по 31.03.2006 працював повний робочий день прорабом-геодезистом.

Відповідно до розрахунку стажу, зробленого відповідачем до оскаржуваного рішення, загальний стаж позивача складає 33 роки 09 місяців 04 дні, стаж за списком № 1 1 рік 3 місяці 17 днів (враховані періоди з 01.01.1999 по 31.12.1999 та з 01.01.2001 по 17.04.2001).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з ч.1 ст.114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з абзацами першим, четвертим, п`ятим пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через веб-портал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача веб-порталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на веб-порталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (абзац перший пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1).

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно п. а) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Щодо застосування статті 13 див. пункт 3 резолютивної частини) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Також при розгляді заяви позивача про призначення пенсії слід враховувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21 квітня 2021 року в зразковій справі №360/3611/20, відповідно до яких має право на призначення пенсії особа, яка:

звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;

набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати положення статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не беруться до уваги.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що твердження відповідача стосовно того, що періоди роботи позивача з 16.05.1983 по 29.07.1983, з 19.03.1984 по 29.04.1984, з 27.08.1984 по 02.11.1984, з 15.12.1986 по 07.05.1987, з 21.01.1991 по 03.03.1991 не підлягають зарахуванню до пільгового стажу у зв`язку з неможливістю визначити за наданими документами, зокрема трудовою книжкою, постійної зайнятості протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутня інформація про підземні спуски у шахту, про відволікання від роботи (перебування у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи), не заслуговують на увагу оскільки трудова книжка позивача містять дані про повний робочий день під землею за спірні періоди роботи, тобто про характер виконуваної роботи, також всі дані про характер виконуваною позивачем роботи містять довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Щодо неможливості зарахування до пільгового стажу роботи періодів роботи з 08.05.1987 по 10.01.1991 та з 04.03.1991 по 31.12.1998, оскільки неможливо встановити який відсоток робочого часу позивач був зайнятий на підземних роботах, суд зазначає, що відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 11/767 позивач у період з 04.03.1991 по 17.04.2001 виконував гірничі роботи за професією дільничного маркшейдера, зайнятий на підземних роботах 50% робочого часу та більше на рік. Уточнююча довідка про характер роботи та умов праці, необхідних для призначення дострокової пенсії, від 02.03.2004 містить дані, що з 08.05.1987 по 10.01.1991 ОСОБА_1 працював в Лутугинському шахтобудівельному управлінні повний робочий день у якості в.о. дільничного маркшейдера.

Отже, стосовно всіх цих періодів, задоволених місцевим судом, наявні уточнюючі довідки щодо зайнятості позивача на роботах за Списком № 1.

Слід зазначити, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Крім того, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, відповідно до яких право працівника на пільгове пенсійне забезпечення не може бути обмежене через порушення адміністрацією підприємства порядку проведення атестації робочих місць.

Отже, пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 16.05.1983 по 29.07.1983, з 19.03.1984 по 29.04.1984, з 27.04.1984 по 02.11.1984, з 15.12.1986 по 07.05.1987, з 21.01.1991 по 03.03.1991, з 08.05.1987 по 10.01.1991, з 04.03.1991 по 31.12.1998, що складає 12 років 06 місяців 08 днів.

Як зазначалось вище, позивач досяг віку 55 років, має страховий стаж більше 33 років, а пільгового за Списком № 1 (з врахуванням того, що визнається відповідачем, а також встановленого судовими рішеннями в цій справі) більше 13 років, тому має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав позивача, місцевий суд вірно зобов`язав відповідача призначити йому пенсію з дати подання відповідної заяви.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи в районах Крайньої Півночі, а саме: з 28.04.2001 по 31.03.2006 у ВАТ «Арктикнафтострой», з 01.04.2006 по 31.12.2006 у ЗАТ «Арктикстрой», з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, з 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008 у ТОВ «Строймонтаж», з 19.01.2009 по 08.08.2009 у ТОВ «Арктикнафтогазбуд», з 09.09.2009 по 16.12.2009 у Стройнафтогазальянс, з 17.12.2009 по 19.10.2010, з 20.10.2010 по 04.10.2011, з 04.10.2011 по 18.09.2012, з 19.09.2012 по 01.09.2013, з 16.09.2013 по 28.04.2017 у «Стройнафтогаз».

Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції послався на наступне.

Відповідно до п. 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення осіб, які працювали або працюють на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та коро портативні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ.

Як зазначено в повідомленні, до трудового стажу позивача не зараховано період праці в районах Крайньої Півночі, так як посади геодезиста не передбачені за списками 1 та 2.

Відмовляючи в призначенні пенсії, відповідач посилається на приписи Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держава (далі СНД) у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, де вони проживають. Зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на території держав учасниць СНД, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав учасниць СНД, необхідно здійснювати за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав учасниць СНД, на території яких проводилась трудова діяльність.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком).

При цьому, метою вказаної Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Таким чином, якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей же стаж повинен враховуватись щодо цієї людини і в Україні. Відтак, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи.

Щодо документального підтвердження стажу роботи на Крайній Півночі, то Порядком №22 передбачено, що особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком № 637 (трудову книжку, довідки про періоди роботи тощо), та довідку про заробітну плату згідно з додатком 1 до Порядку № 22.

При цьому заробіток у російських рублях починаючи з грудня 1992 року враховується при обчисленні розміру пенсії з урахуванням курсу російського рубля до гривні за даними Нацбанку України станом на дату, з якої особі призначається пенсія в Україні.

При тлумаченні положень згаданих нормативних актів, Верховний Суд України в постанові від 1 грудня 2015 року (справа № 524/11590/14-а) прийшов до висновку про те, що особи, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, мають право на призначення пенсії за віком у разі настання умов (досягнення пенсійного віку, напрацювання стажу), за яких відповідно до положень частини першої статті 1 Тимчасового Угоди виникає право на призначення такої пенсії за віком і на пільгових умовах.

При цьому, слід зазначити, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 302/662/17-а від 03.07.2018.

Статтею 4 Угоди передбачено, що Держави-учасниці Угоди проводять політику гармонізації законодавства про пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.

Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Згідно з пунктом 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 № 290/95-ВР, передбачено, шо трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу, який набутий на території Російської Федерації, здійснюється згідно із законодавством Російської Федерації.

Слід звернути увагу, що трудова книжка позивача містить записи щодо спірних періодів роботи в районах Крайньої Півночі, також робота в районах Крайньої Півночі підтверджена трудовими договорами, довідками про заробітну плату, уточнюючими довідками № 619 від 16.12.2015 та від 20.11.2017.

За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами у відповідних довідках, то спірний період роботи в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

При ухваленні даного рішення судом враховано правові висновки Верховного Суду, відомості трудової книжки та довідки, що підтверджують отримування пільг під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а тому місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зарахування до пільгового трудового стажу позивача періодів з 28.04.2001 по 31.03.2006 у ВАТ «Арктикнафтострой», з 01.04.2006 по 31.12.2006 у ЗАТ «Арктикстрой», з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 24.04.2007 по 18.02.2008, з 19.02.2008 по 18.05.2008, з 19.05.2008 по 30.09.2008 у ТОВ «Строймонтаж», з 19.01.2009 по 08.08.2009 у ТОВ «Арктикнафтогазбуд», з 09.09.2009 по 16.12.2009 у Стройнафтогазальянс, з 17.12.2009 по 19.10.2010, з 20.10.2010 по 04.10.2011, з 04.10.2011 по 18.09.2012, з 19.09.2012 по 01.09.2013, з 16.09.2013 по 28.04.2017 у «Стройнафтогаз» в районах Крайньої Півночі.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Згідно із пунктом 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28.

Відповідно до пункту 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Згідно із статтю 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13.03.1992) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди від 13.03.1992 також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Так, Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Разом з цим такі висновки Верховного Суду сформовані у правовідносинах, які стосувались обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі за періоди такої роботи до 01.01.1991.

Водночас у справі, яка розглядається, спір виник щодо визначення трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом № 1058-IV не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду України від 07.08.1996 № 10-3).

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні, а тому рішення судів першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

Такі висновки узгоджуються і з правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 676/7065/14-а, від 30.05.2019 у справі № 348/2974/14-а та від 14 березня 2023 року в справі №160/20914/21.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив часткове порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду частковому скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Щодо судових витрат.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір відповідно до квитанції від 18.10.2021 № 57 у сумі 908 грн.

Враховуючи задоволення позову, рішенням місцевого суду стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та позову, судовий збір на користь позивача слід відшкодувати частково: у сумі 454 грн. пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 360/6033/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог про зарахування до пільгового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі, а в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити.

Змінити розподіл судових витрат.

В абзаці сьомому рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 360/6033/21 слова і цифри «у сумі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень)» замінити словами і цифрами «у сумі 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні)».

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 360/6033/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення 06 квітня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. В. Гайдар

Е. Г. Казначеєв