Справа № 160/9880/21
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

м. Київ

справа №160/9880/21

адміністративне провадження № К/9901/34749/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 160/9880/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7", Товариства з обмеженою відповідальністю "Голос Дніпра" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради, Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство "Управління контролю за благоустроєм міста" Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року (суддя Серьогіна О.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року (головуючий суддя Баранник Н.П., судді: Малиш Н.І., Суховаров А.В.),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якому просило визнати нечинним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.06.2021 року № 629 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по пл. Старомостовій (до вул. Привокзальної, 3) та демонтаж рекламних засобів» з моменту його прийняття.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 22.06.2021 відкрив провадження у справі №160/9880/21 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін з 22.07.2021.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 залучено до участі у справі № 160/9880/21 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради та Комунальне підприємство «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради.

Також до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Голос Дніпра" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.06.2021 №629 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по пл. Старомостовій (до вул. Привокзальної, 3) та демонтаж рекламних засобів» з моменту його прийняття.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9881/21 (ухвала суду від 22.06.2021).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 вирішено об`єднати в одне провадження адміністративну справу №160/9881/21 з адміністративною справою №160/9880/21, об`єднаній справі присвоєно номер №160/9880/21.

22.06.2021 позивачами до суду було подано заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій останні просили:

- зупинити дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.06.2021 № 629 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по пл. Старомостовій (до вул. Привокзальної, 3) та демонтаж рекламних засобів» до набрання рішення суду у цій справі законної сили;

- заборонити до набрання рішення суду законної сили Виконавчому комітету Дніпровської міської ради, Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Дніпровській активи» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради та/або будь-якому іншому структурному підрозділу Дніпровської міської ради та/або комунальним підприємствам чи закладам, що належать до сфери управління Дніпровської міської ради вчиняти будь-які дії спрямовані на демонтаж рекламних засобів (рекламних конструкцій) ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7», розташованих за наступними адресами: пл. Старомостова, 1 (2) (дозвіл № 2612/5); пл. Старомостова - вул. Привокзальна (дозвіл № 2612/50); пл. Старомостова, в районі буд. 1;

- заборонити до набрання рішення суду законної сили Виконавчому комітету Дніпровської міської ради, Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Дніпровській активи» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради та/або будь-якому іншому структурному підрозділу Дніпровської міської ради та/або комунальним підприємствам чи закладам, що належать до сфери управління Дніпровської міської ради вчиняти будь-які дії спрямовані на демонтаж рекламних засобів (рекламних конструкцій) ТОВ «ГОЛОС ДНІПРА», розташованих за наступними адресами: пл. Старомостова, 1 (1) (дозвіл № 2782/32); пл. Старомостова, 1 (2) (дозвіл № 2782/33); пл. Старомостова, 1 (3) (дозвіл № 2782/34); пл. Сторомостова, навпроти буд. 5 (дозвіл № 2782/37);

- встановити судовий контроль за виконанням ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду про забезпечення позову у справі № 160/9880/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛОС ДНІПРА» (49000, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 153, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» (49000, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 153, ) до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ), Комунальне підприємство «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 22-А, ), Комунальне підприємство «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Пушкіна, буд. 55, ), Комунальне підприємство «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, кімната 723, ), про визнання нечинним та скасування рішень;

- зобов`язати Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради подати протягом десяти днів з дати прийняття цієї ухвали звіт про виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду про забезпечення позову у справі № 160/9880/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛОС ДНІПРА» (49000, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 153, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» (49000, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 153, ) до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент торгівлі та реклами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ), Комунальне підприємство «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 22-А, ), Комунальне підприємство «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Пушкіна, буд. 55, ), Комунальне підприємство «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, кімната 723, ), про визнання нечинним та скасування рішень;

- покласти персональну відповідальність за виконання резолютивної частини ухвали на керівників (або виконуючого обов`язки керівника) Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Дніпровські активи» Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради, та довести до їх відома, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена кримінальна відповідальність, а за неповагу до суду - адміністративна відповідальність.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що під час прийняття оспорюваного рішення з боку відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача допущено численні порушення норм чинного законодавства, яке регулює питання розміщення зовнішньої реклами в частині прийняття схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів без додержання визначеної процедури та рівності між розповсюджувачами зовнішньої реклами, які здійснюють свою підприємницьку діяльність за рахунок розташування власних рекламоносіїв на визначених ділянках згідно з дозволами на розміщення зовнішньої реклами, які були видані на підставі рішень виконавчого комітету та на момент прийняття оскаржуваного рішення мають незакінчений строк дії.

За твердженням позивачів, жодних письмових повідомлень щодо зміни містобудівної ситуації, як те передбачено пунктом 28 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Типові правила № 2067), ними від відповідача або третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача одержано не було.

Також у заяві про забезпечення позову позивачі стверджують, що відповідачем та третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача не дотримано процедури, визначеної Порядком розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, затвердженим рішенням Виконкому Дніпровської міськради від 16.02.2004 № 325 (далі - Порядок № 325) при прийнятті оскаржуваного рішення, зокрема щодо повідомлення розповсюджувача зовнішньої реклами про необхідність зміни місця розташування рекламного засобу, а також у зв`язку із тим, що рішення Виконкому Дніпровської міськради про затвердження схеми розташування рекламних засобів, із не включенням до неї об`єктів, на які раніше було видано дозвіл і термін яких не сплив, не може визнаватися рішеннями про зміну містобудівної ситуації стосовно певного об`єкта за відсутності підстав та умов зміни містобудівної ситуації, відсутності фактичних змін в організації зовнішнього рекламного оформлення.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вказаний спосіб, заявники вказують на те, що виконання вказаного рішення відповідача до вирішення позову щодо його законності становить суттєву загрозу їх інтересам, оскільки в разі демонтажу рекламних конструкцій при подальшому задоволенні судом позову, відновлення порушених прав позивачів потребуватиме значних зусиль, часу та витрат, так як потребуватиме відновлення цілісності конструкцій, повторного монтажу та оплати вказаних витрат, відшкодування збитків. А в разі встановлення на відповідних об`єктах рекламних конструкцій третіх осіб, відновлення порушених прав та інтересів позивачів може стати взагалі неможливим.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 22.06.2021, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Голос Дніпра" про забезпечення адміністративного позову задовольнив частково.

Зупинив дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.06.2021 № 629 «Про затвердження схеми розташування окремо розташованих рекламних засобів по пл. Старомостовій (до вул. Привокзальної, 3) та демонтаж рекламних засобів» до набрання рішення суду у цій справі законної сили.

Заборонив до набрання рішення суду законної сили Виконавчому комітету Дніпровської міської ради, Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Дніпровській активи» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради та/або будь-якому іншому структурному підрозділу Дніпровської міської ради та/або комунальним підприємствам чи закладам, що належать до сфери управління Дніпровської міської ради вчиняти будь-які дії спрямовані на демонтаж рекламних засобів (рекламних конструкцій) ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7», розташованих за наступними адресами: пл. Старомостова, 1 (2) (дозвіл № 2612/5); пл. Старомостова - вул. Привокзальна (дозвіл № 2612/50); пл. Старомостова, в районі буд. 1.

Заборонив до набрання рішення суду законної сили Виконавчому комітету Дніпровської міської ради, Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Дніпровській активи» Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради та/або будь-якому іншому структурному підрозділу Дніпровської міської ради та/або комунальним підприємствам чи закладам, що належать до сфери управління Дніпровської міської ради вчиняти будь-які дії спрямовані на демонтаж рекламних засобів (рекламних конструкцій) ТОВ «ГОЛОС ДНІПРА», розташованих за наступними адресами: пл. Старомостова, 1 (1) (дозвіл № 2782/32); пл. Старомостова, 1 (2) (дозвіл № 2782/33); пл. Старомостова, 1 (3) (дозвіл № 2782/34); пл. Сторомостова, навпроти буд. 5 (дозвіл № 2782/37).

В задоволенні решти вимог, викладених у заяві, відмовлено.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, зазначив, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим. При цьому суд апеляційної інстанції також вказав на те, що внаслідок демонтажу рекламних засобів до набрання законної сили судовим рішенням, можуть виникнути несприятливі наслідки для позивачів у вигляді понесених витрат з демонтажу рекламних засобів, виготовлення нових та оплата послуг з їх монтажу, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення заяви про забезпечення позову, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить ці рішення у вказаній частині скасувати та відмовити у задоволенні заяв ТОВ «Голос Дніпра» та ТОВ "ТЕТРАГРАММАТОН 7" в повному обсязі.

Так, касаційна скарга насамперед обґрунтована тим, що заявниками не надано доказів в підтвердження наявності обґрунтованих підстав вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди їх правам та інтересам. Відповідач стверджує, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що внаслідок демонтажу рекламних засобів до набрання законної сили судовим рішенням можуть виникнути несприятливі наслідки для позивачів ґрунтуються на припущеннях.

Позивачі у відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог такої заперечили, просили залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.202 без змін.

Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційних скарг, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, у відповідності до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №640/6840/20.

Водночас, колегія суддів зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Отже, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Так, обґрунтовуючи заяви про вжиття заходів забезпечення позову, позивачі зазначали, що наразі є нагальна необхідність застосувати заходи забезпечення позову, оскільки існує очевидна небезпека заподіяння шкоди їх правам та інтересам, що полягає у реальній загрозі примусового демонтажу належних позивачам рекламних конструкцій. Також, позивачі вказували, що роботи зі встановлення та демонтажу рекламних конструкцій є витратними тому, у разі демонтажу зазначених рекламних конструкцій, для відновлення порушених прав та інтересів позивачів необхідно буде докласти значних зусиль та понести витрати для повторного встановлення рекламних конструкцій, а також це призведе до нанесення збитків позивачам у вигляді упущеної вигоди за період не розміщення реклами на демонтованих рекламних конструкціях.

Верховний Суд наголошує на тому, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

В цій справі, необхідність вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивував тим, що для відновлення порушених прав та інтересів позивачів на ведення підприємницької діяльності з розповсюдження реклами й отримання належного відшкодування від відповідачів за час, коли демонтована рекламна конструкція не буде функціонувати, необхідно буде докласти значних зусиль і витрат.

Так, колегія суддів зазначає, що Закон України від 03.07.1996 №270/96-ВР «Про рекламу» (далі - Закон № 270/96-ВР) визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Відповідно до статті 1 цього Закону зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Статтею 3 Закону № 270/96-ВР передбачено, що законодавство України про рекламу складається з цього Закону та інших нормативних актів, які регулюють відносини у сфері реклами.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 16 Закону № 270/96-ВР розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної вище норми Закону № 270/96-ВР Кабінет Міністрів України затвердив Типові правила № 2067, які регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

За приписами пункту 28 Типових правил №2067 (зі змінами), у разі зміни містобудівної ситуації, проведення реконструкції, ремонту, будівництва на місці розташування рекламного засобу, які зумовлюють необхідність зміни місця розташування рекламного засобу, робочий орган у семиденний строк письмово повідомляє про це розповсюджувача зовнішньої реклами. У десятиденний строк з початку зміни містобудівної ситуації, реконструкції, ремонту, будівництва робочий орган надає розповсюджувачу зовнішньої реклами інформацію про інше рівноцінне місце. У разі досягнення згоди щодо нового місця розташування рекламного засобу вносяться зміни у дозвіл.

Отже, Типові правила № 2067 місять підстави та порядок зміни місць розташування рекламного засобу з наданням розповсюджувачу зовнішньої реклами інформації щодо іншого рівноцінного місця.

Порядок демонтажу, обліку, зберігання рекламних засобів, вивісок і табличок, розташованих на місцях, що перебувають у комунальній власності, у державній або приватній власності (на відкритій місцевості, будинках, спорудах, елементах вуличного обладнання, електричних та контактних опорах, мостах, віадуках тощо), з порушенням встановленого порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, принципів візуальної організації розміщення рекламних засобів, вивісок і табличок на фасадах будівель міста Дніпра врегульовано Положенням про порядок демонтажу та зберігання рекламних засобів в місті Дніпрі, затвердженим рішенням Виконкому Дніпровської міськради від 31.08.2011 № 1148 із змінами (далі - Положення №1148).

Згідно із підпунктом 1.4.6 пункту 1.4 Положення №1148 демонтажу підлягають рекламні засоби - у разі невідповідності місця розташування або самого рекламного засобу затвердженій пооб`єктній схемі оформлення міського середовища засобами зовнішньої реклами та у разі будь-якої реконструкції, ремонту, зміни містобудівної ситуації, будівництва на території з місцем розташування рекламного засобу (в тому числі за необхідності у разі реконструкції, ремонту, зміни містобудівної ситуації, будівництва на прилеглій до місця розташування рекламного засобу території (прилеглого району)) у випадку невиконання демонтажу у встановлений строк розповсюджувачем зовнішньої реклами.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення №1148 визначено, що розповсюджувач зовнішньої реклами щодо рекламного засобу / власник вивіски чи таблички, що відповідають визначенню, наданому в пунктах 1.4.2 - 1.4.9 цього Положення, повинен усунути порушення порядку розміщення зовнішньої реклами, принципів візуальної організації розміщення рекламних засобів, вивісок і табличок на фасадах будівель або демонтувати рекламний засіб, вивіску чи табличку самостійно (за власний рахунок, власними силами) у термін, визначений у попередженні, виданому КП «Дніпровські активи».

У разі невиконання розповсюджувачем зовнішньої реклами вимог попередження (окрім випадків, передбачених пунктами 1.4.2, 1.4.3 цього Положення №1148) або якщо рекламні засоби не мають власника, або такі, власника яких встановити не можливо, та/або адреса власника невідома, а також в інших випадках, якщо таке попередження не видавалося відповідно до пункту 2.2 цього Положення, КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради надає робочому органу інформацію для підготовки проекту рішення виконавчого комітету міської ради про демонтаж рекламних засобів. У рішенні виконавчого комітету міської ради зазначається перелік рекламних засобів, що підлягають демонтажу, із зазначенням місць їх розташування (пункт 2.5 Положення № 1148).

Згідно із пунктами 2.8-2.10 Положення №1148 про проведений демонтаж рекламного засобу, вивіски чи таблички складається акт проведення демонтажу рекламного засобу, вивіски чи таблички (далі - акт демонтажу), який підписується представником робочого органу та представником КП «Дніпровські активи», а також іншими зазначеними у пункті 2.7 цього Положення особами, що були присутні під час його проведення. У разі відмови присутньої під час проведення демонтажу особи від підпису в акті робиться відповідна відмітка.

Акт проведення демонтажу складається у двох примірниках, один з яких залишається у КП «Дніпровські активи», один - у робочому органі. Копія акта надається розповсюджувачу зовнішньої реклами / власнику вивіски чи таблички за його письмовим зверненням.

Демонтовані рекламні засоби, вивіски чи таблички зберігаються КП «Дніпровські активи» у спеціально відведених для цього місцях (сховищах, складах тощо). Демонтовані рекламні засоби, вивіски чи таблички можуть бути передані на тимчасове зберігання відповідній організації.

Відповідно до пункту 2.11 цього Положення №1148 розповсюджувач зовнішньої реклами / власник вивіски чи таблички має право на повернення демонтованого рекламного засобу, вивіски чи таблички після звернення до КП «Дніпровські активи» з наданням таких документів:

- заяви на ім`я керівника КП «Дніпровські активи» про повернення демонтованого рекламного засобу, вивіски чи таблички;

- завіреної копії документа, що підтверджує право власності (інше майнове право) на демонтований рекламний засіб, вивіску чи табличку;

- документа, що підтверджує оплату вимушених витрат КП «Дніпровські активи», пов`язаних з демонтажем рекламного засобу, вивіски чи таблички, їх транспортуванням та зберіганням, а також відновленням благоустрою місця розташування рекламного засобу, вивіски чи таблички після проведеного демонтажу;

- документа, що підтверджує право особи, яка звернулася до КП «Дніпровські активи», одержати демонтований рекламний засіб, вивіску чи табличку.

Повернення рекламних засобів розповсюджувачу зовнішньої реклами проводиться за актом про повернення майна (пункт 2.13 Положення №1148 )

Проте оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій не містять оцінки можливості застосування Типових правил №2067 та Положення №1148.

Отже, Верховний суд наголошує, що рішення про демонтаж рекламних засобів не є розпорядженням майном, проте демонтаж має здійснюватися з підстав передбачених нормативним актом, яким врегульовано відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням засобів реклами, який у визначених випадках передбачає повернення майна.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 15.07.2019 у справі №580/332/19, від 17.10.2019 у справі №640/7285/19, від 18.02.2021 у справі №640/3755/20, від 11.03.2021 у справі №260/1168/19 та від 30.09.2021 у справі №160/7358/21.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Проте, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить належних та переконливих мотивів застосування заходів забезпечення позову. Між тим, саме мотивувальна частина ухвали дозволяє упевнитися в законності застосованих заходів забезпечення позову.

Апеляційний адміністративний суд на зазначене порушення не відреагував і не перевірив доводи апеляційних скарг щодо законності ухвал суду першої інстанції, а фактично повторно розглянув доводи заяв про забезпечення позову.

Таким чином на думку колегії суддів вжиті судами попередніх інстанцій заходи у спірному випадку є необґрунтованими.

Щодо ймовірності понесення позивачем певних матеріальних збитків, то Верховний Суд в питанні вжиття заходів забезпечення позову у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 20.03.2019 у справі №826/14951/18 та від 30.09.2021 у справі №160/7358/21 дійшов наступних висновків:

«Щодо ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів, Суд звертає увагу, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте Суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі».

За такого правового регулювання та висновків Верховного Суду, колегія суддів не знаходить правових підстав відступати від вже сформованих Верховним Судом у спірних правовідносинах висновків.

Відповідно до положень статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Викладене свідчить про те, що оскаржувані судові рішення ухвалені судами з істотним порушенням норм процесуального права, а саме статті 150 КАС України, а тому їх слід скасувати і у задоволенні заяв позивачів про забезпечення позову - відмовити.

Окрім того, на адресу Верховного Суду від ТОВ «Голос Дніпра» та ТОВ "ТЕТРАГРАММАТОН 7" надійшло клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заявники вказують, що касаційною інстанцією у питанні забезпечення позову у подібного роду справах використовується абсолютно і кардинально різний підхід щодо застосування норм КАС України, а тому постає правова проблема перед суб`єктами господарювання.

Відтак, позивачі просять передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду цю справи для формування єдиної правозастосовчої практики та вирішення правової проблеми щодо того, чи існує вірогідність того, що ст.ст. 150-154 КАС України можна застосовувати як дієвий механізм захисту майнового права до розгляду справи з позовними вимогами немайнового характеру по суті.

Колегія суддів, дослідивши подану заяву, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Згідно з частиною п`ятою статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Частинами першою та другою статті 347 КАС України визначено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи; питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу.

Проаналізувавши зазначені в клопотанні підстави, якими заявники обґрунтовують необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні такого, оскільки суд не вбачає в спірних відносинах виключної правової проблеми, такі правовідносини врегульовано нормами права, які в повній мірі дозволяють вирішити спір.

Щодо формування єдиної правозастосовчої практики, то необхідно зазначити, що таке формування необхідне у разі наявності різної судової практики з одного й того ж питання, проте заявниками не було наведено рішень Верховного Суду, в яких було б по різному застосовано норми, які регулюють спірні правовідносини у даній справі.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Голос Дніпра» та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7" про передачу справи №160/9880/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №160/9880/21 скасувати, а у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7", Товариства з обмеженою відповідальністю "Голос Дніпра" про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук ,

Судді Верховного Суду