Справа № 140/5588/22
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/5588/22 пров. № А/857/1533/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі № 140/5588/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Волдінер Ф.А. в м. Луцьку Волинської області 04.01.2023 за правилами спрощеного позовного провадження)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Ковельської міської ради Волинської області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Ковельської міської ради від 28.04.2022 № 21/33 «Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , учасників АТО» в частині відмови гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради);

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) у межах норм безоплатної приватизації;

- зобов`язати відповідача в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Дане судове рішення оскаржив позивач, який вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не досліджувалась та обставина, чи наявне рішення органу місцевого самоврядування (Ковельської міської ради) щодо віднесення оспорюваної земельної ділянки до самозалісеної ділянки за поданням ДП «Ковельський лісгосп», а відтак апелянт вважає висновки суду першої інстанції у цій частині передчасними. Також, вказує на протиправність оскаржуваного рішення відповідача, прийнятого з підстав, не передбачених ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України), де зазначено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 311 КАС України.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06.08.2022 ОСОБА_7 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Ковельської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Ковельської міської ради №11/54 від 26 серпня 2021 року «Про створення тимчасової комісії щодо обстеження земельних ділянок на території Ковельської територіальної громади» створено комісію з обстеженням земельних ділянок за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади, якій доручено обстежувати земельні ділянки на предмет відповідності факту місця розташування земельної ділянки містобудівній документації, відповідності експлікації на теперішній час тій, що зазначена в схемах землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, та можливості використання земельних ділянок за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства; після обстеження земельних ділянок готувати відповідні акти про результати розгляду та подавати їх, разом з пропозиціями, на розгляд чергової сесії міської ради.

За результатами роботи комісії було складено акт про обстеження земельних ділянок на території Ковельської територіальної громади від 28 вересня 2021 року.

Як слідує з цього акта, комісією, враховуючи звернення ОСОБА_1 та інших осіб про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території колишньої Ружинської сільської ради, проведено обстеження бажаної земельної ділянки, зображеної на графічному матеріалі, який доданий до клопотання, з виїздом на місце. В результаті встановлено, що згідно планово-картографічного матеріалу «Проєкту роздержавлення і приватизації земель колгоспу ім. Мічуріна Ружинської сільської ради» та «Проекту встановлення меж Ружинської сільської ради» 1994 року земельна ділянка, яку позивач мав намір отримати, віднесена до сільськогосподарських угідь - ріллі, а фактично - вкрита лісовою (деревною та чагарниковою) рослинністю. Ця земельна ділянка включена до переліку малопродуктивних земель, які потребують поліпшення і на теперішній час не можуть використовуватися як сільгоспугіддя. З огляду на це, члени комісії, присутні на огляді земельних ділянок, вважали за доцільне: з метою прийняття рекомендацій щодо подальшого використання земель, довести дану інформацію до всіх членів комісії, створеної рішенням Ковельської міської ради від 26.08.2021 за № 11/54; інформувати сесію Ковельської міської ради про прийняті комісією рекомендації; на основі пропозиції комісії, розглянути звернення, в тому числі гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_1 про виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 2 га та прийняти по них відповідні рішення.

На засіданні комісії, яке відбулося 22.12.2021, складено протокол №1 засідання тимчасової комісії щодо обстеження земельних ділянок на території Ковельської територіальної громади від 22.12.2021, яким затверджено акти обстеження земельних ділянок на території Ковельської територіальної громади від 28.09.2021 в кількості 2 шт. та відмовлено учасникам АТО в наданні дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишніх Білинської та Ружинської сільських рад), у зв`язку із невідповідністю експлікації земельних ділянок за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель та іншій документації із землеустрою і, як наслідок, неможливістю використання за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Даний протокол передано на розгляд чергової сесії Ковельської міської ради, яка рішенням від 28.04.2022 № 21/33 «Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , учасників АТО» відмовила в наданні дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства /код виду цільового призначення 01.03/, з метою передачі безоплатно у власність, у зв`язку із невідповідністю експлікації земельних ділянок за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою, таким громадянам, зокрема, гр. ОСОБА_1 , що розташована за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради).

Не погоджуюсь із таким рішенням відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції покликається на те, що оскаржуване рішення Ковельської міської ради від 28 квітня 2022 року №21/33 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) у зв`язку з невідповідністю експлікації земельної ділянки за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою прийняте правомірно, тобто з підстав невідповідності місця розташування об`єкта (непридатної земельної ділянки для ведення сільського господарства) вимогам схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, що передбачено положеннями частини сьомої статті 118 ЗК України.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до пунктів «а», «б» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом «б» частини першої статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно частин першої, другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частини третьої статті 116 ЗК України).

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед інших, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Отже, в межах даного спору Ковельська міська рада має виключні повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель комунальної власності відповідної територіальної громади.

При цьому порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Відповідно до положень частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини сьомої наведеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз наведених норм ЗК України дає підстави дійти висновку про те, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №813/481/17, від 25.02.2019 у справі №347/964/17, від 22.04.2019 у справі №263/16221/17, від 08.11.2019 у справі №420/914/19.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковельської міської ради від 28 квітня 2022 року №21/33 «Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , учасників АТО» відмовлено позивачу у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства /код виду цільового призначення 01.03/, з метою передачі безоплатно у власність, у зв`язку із невідповідністю експлікації земельної ділянки за видами угідь на теперішній час тій, що міститься у матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою. Крім того, зазначено, що оспорювана земельна ділянка є самозалісеною.

Так, відповідно до ч. 12 ст. 1 Лісового кодексу України самозалісена ділянка - земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Частиною 1 ст. 57-1 ЗК України визначено, що самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру (ч. 3 ст. 57-1 ЗК України).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст 57-1 ЗК України віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою. Віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

За змістом ч.4 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Отже висновки суду першої інстанції про те, що оспорювана земельна ділянка фактично вкрита лісовою (деревною та чагарниковою) рослинністю, тобто на даний час є непридатною для використання за цільовим призначенням, а саме: для ведення особистого селянського господарства є помилковими та не підтверджені жодними належними доказами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Ковельської міської ради Волинської області від 28.04.2022 №21/33, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель Ковельської міської ради у зв`язку з невідповідністю експлікації бажаної земельної ділянки за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою є таким, що ухвалене без дотримання вимог Закону та норм ст.118 ЗК України, де визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 28.04.2022 № 21/33 «Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , учасників АТО» в частині відмови гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву Мартинюка Вадима Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) у межах норм безоплатної приватизації.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає підставними та обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача в частині їх задоволення, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача в порядку ст.382 КАС України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, та має застосовуватися у виключних випадках.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстави для встановлення судового контролю відсутні, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду, а тому підстави вважати, що це судове рішення не буде виконуватися відсутні, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції у справі, що розглядається не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі №140/5588/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ковельської міської ради від 28 квітня 2022 року №21/33 «Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , учасників АТО» у частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради).

Зобов`язати Ковельську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням висновків зазначених у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 06.04.2023