Справа № 580/1808/23
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року справа № 580/1808/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

10 березня 2023 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування позивачу до страхового стажу для призначення пенсії за віком періодів роботи водієм 2 класу з 06.03.1992 до 31.05.1995, з 01.06.1995 до 30.01.1996 та з 01.02.1996 до 22.12.1997 відповідно в Учбово-виробничому підприємстві Біотрон, Виробничо-комерційному підприємстві Агроінвест та Приватному малому виробничо-комерційному підприємстві Агроінвестбізнес;

2) зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком періодів роботи водієм 2 класу з 06.03.1992 до 31.05.1995, з 01.06.1995 до 30.01.1996 та з 01.02.1996 до 22.12.1997 відповідно в Учбово-виробничому підприємстві Біотрон, Виробничо-комерційному підприємстві Агроінвест та Приватному малому виробничо-комерційному підприємстві Агроінвестбізнес.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно здійснив розрахунок розміру його пенсії при неповному страховому стажі. Позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до його страхового стажу для обчислення пенсії за віком періодів роботи з 06.3.1992 по 22.12.1997, проте відповідач листом повідомив позивача про те, що підстав для зарахування до його страхового стажу періодів роботи з 06.03.1992 до 22.12.1997 немає, оскільки: 1) у записах №13,14 трудової книжки за період роботи з 06.03.1992 до 31.05.1995 па печатці при звільненні неможливо ідентифікувати назву підприємства; 2) у записах № 15, 16, 17, 18 трудової книжки за періоди з 01.06.1995 до 30.01.1996 та з 01.02.1996 до 22.12.1997 наявні виправлення не завірені належним чином. Не погоджуючись з такою відповіддю позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 15.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що відповідач при розгляді звернення діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того зазначив, що відповідачем не прийнято жодного розпорядчого документу у вигляді нормативно правового акту або індивідуального акту про відмову перерахунку пенсії.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у письмовому провадженні.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, поясненнях на позовну заяву та відзиві, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

27.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області із заявою, в якій просив повторно розглянути його заяву про призначення пенсії, за результатами якого зарахувати до страхового стажу період роботи із водієм 2 класу з 06.03.1992 до 31.05.1995, з 01.06.1995 до 30.01.1996 та з 01.02.1996 до 22.12.1997 відповідно в Учбово-виробничому підприємстві Біотрон, Виробничо-комерційному підприємстві Агроінвест та Приватному малому виробничо-комерційному підприємстві Агроінвестбізнес.

Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області листом від 25.01.2023 №711-8537/А-02/8-2300/23 повідомив позивача про те, що його звернення розглянуто. В даному листі відповідач зазначив, що у записах №13,14 трудової книжки за період роботи з 06.03.1992 до 31.05.1995 па печатці при звільненні неможливо ідентифікувати назву підприємства; 2) у записах № 15, 16, 17, 18 трудової книжки за періоди з 01.06.1995 до 30.01.1996 та з 01.02.1996 до 22.12.1997 наявні виправлення не завірені належним чином. У зв`язку з цим зазначені періоди до страхового стажу не зараховано.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон України № 1058-IV) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно частини 1 статті 44 Закону №1058 звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно із ч. 5 ст. 45 Закону України рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії приймається територіальним органом Пенсійного фонду.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

З аналізу вказаних приписів вбачається, що перерахунок пенсії здійснюється за заявою, форма якої встановлена Порядком №22-1.

Судом встановлено, що 27.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області із заявою, в якій просив повторно розглянути його заяву про призначення пенсії, за результатами якого зарахувати до страхового стажу період роботи із водієм 2 класу з 06.03.1992 до 31.05.1995, з 01.06.1995 до 30.01.1996 та з 01.02.1996 до 22.12.1997 відповідно в Учбово-виробничому підприємстві Біотрон, Виробничо-комерційному підприємстві Агроінвест та Приватному малому виробничо-комерційному підприємстві Агроінвестбізнес.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п.4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області після отримання від ОСОБА_1 заяви про перерахунок пенсії зобов`язане прийняти відповідне рішення, зокрема акт владно-розпорядчого характеру.

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії відповідач листом від 25.01.2023 №711-8537/А-02/8-2300/23 повідомив позивача про те, що його звернення розглянуто. В даному листі відповідач зазначив, що у записах №13,14 трудової книжки за період роботи з 06.03.1992 до 31.05.1995 па печатці при звільненні неможливо ідентифікувати назву підприємства; 2) у записах № 15, 16, 17, 18 трудової книжки за періоди з 01.06.1995 до 30.01.1996 та з 01.02.1996 до 22.12.1997 наявні виправлення не завірені належним чином. У зв`язку з цим зазначені періоди до страхового стажу не зараховано. Тобто акту владно-розпорядчого характеру у формі рішення про відмову у перерахунку пенсії відповідач не приймав.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, варто зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 19) ч. 1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Лист відповідача 25.01.2023 №711-8537/А-02/8-2300/23 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні п. 19) ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 у справі №826/2426/16 (ЄДРСР 83104634) зазначив, що листи це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Зважаючи на обставини справи і досліджені докази, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося унаслідок протиправної бездіяльності органу Пенсійного Фонду України, який неналежно розглянув заяву позивача, який розраховував бути почутим, про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги та не прийняв рішення по суті порушеного перед ним питання.

Відповідно до п. 71 рішення ЄСПЛ Рисовський проти України (заява № 29979/04) державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі Lelas v. Croatia, п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Проте, зі змісту вказаного документу не вбачається суті прийнятого пенсійним органом рішення згідно Порядку.

Тобто, відповідачем не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії з врахуванням всього періоду стажу трудової діяльності.

Отже, відповідного рішення за результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії з врахуванням всього періоду стажу трудової діяльності пенсійним органом не було прийнято.

За таких обставин, суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії з врахуванням всього періоду стажу трудової діяльності.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлену бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, суд приходить до висновку, що для ефективного захисту прав позивача є підстави для задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії (вх. №8537/А-2300-22 від 27.12.2022) та не прийняття відповідного рішення за результатом розгляду вказаної заяви та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії (вх. №8537/А-2300-22 від 27.12.2022), за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії (вх. №8537/А-2300-22 від 27.12.2022) та не прийняття відповідного рішення за результатом розгляду вказаної заяви.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії (вх. №8537/А-2300-22 від 27.12.2022), за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО