Справа № 161/15862/22
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/15862/22 пров. № А/857/18465/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 (суддя Ковальчук В.Д., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 161/15862/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника адвоката Василюка Ігоря Миколайовича звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2022 року адміністративну справу № 161/15862/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу передано за підсудністю до Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу повернуто позивачеві без розгляду.

Дану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, який у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесенА з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить її скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позов в інтересах позивача подано уповноваженою особою помилково до Луцького міськрайонного суду Волинської області. В якості доказів повноважень представника надано ордер на надання (правничої) правової допомоги. Зазначає, що оскільки позов подавався до Луцького міськрайонного суду Волинської області, в ордері як орган, у якому надається правова допомога, було зазначено саме вказану судову установу. Зазначає, що реалізовуючи повноваження щодо визначення підсудності, Луцьким міськрайонним судом Волинської області за власної ініціативи було здійснено передачу справи до Волинського окружного адміністративного суду. Вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позов без розгляду, припустився надмірного формалізму, тому висновки суду першої інстанції мають ознаки «зайвого формалізму», про який неодноразово було зазначено Європейським судом з прав людини, і мають наслідком недопуск до правосуддя, що порушує принцип верховенства права, а тому судом першої інстанції безпідставно повернуто позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення заяви, так як відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо підписана особою, яка не має права її підписувати.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктами 1-3 та 6 частини першої статті 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною другою статті 160 КАС України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Адвокат Василюк І.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 подав даний адміністративний позов до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Як вже було зазначено ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2022 року адміністративну справу № 161/15862/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу передано за підсудністю до Волинського окружного адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на момент подання даного позову до Луцького міськрайонного суду Волинської області представник позивача долучив до позовної заяви ордер на надання правничої (правової) допомоги та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом про надання безоплатної правової допомоги №32 від 26 серпня 2022 року уповноважує представляти його інтереси адвоката Василюка Ігоря Миколайовича у Луцькому міськрайонному суді Волинської області.

Колегія суддів з аналізу матеріалів справи вважає, що на момент постановлення Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвали про передачу справи до іншого адміністративного суду від 15 листопада 2022 року, представник позивача не мав змоги усунути недоліки щодо його повноважень представляти інтереси позивача у Волинському окружному адміністративному суді, оскільки йому не було відомо про винесення даної ухвали Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Враховуючи дані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно та помилково прийняв ухвалу про повернення адміністративного позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975 року, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву із зазначених підстав, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права позивача на судовий захист.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, через що оскаржувану ухвалу слід скасувати, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 у справі №161/15862/22 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга