Справа № 260/4654/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/4654/22 пров. № А/857/2722/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.12.2022р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Ракушинця Андрія Андрійовича, діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору (суддя суду І інстанції: Скраль Т.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15 год. 36 хв. 21.12.2022р., м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 21.12.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

04.11.2022р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) представник адвокат Ракущинець А.А., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача Відділу державної виконавчої служби /ВДВС/ у м.Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /ПЗМУ МЮ/ (м.Івано-Франківськ) щодо винесення постанови від 18.10.2022р. про стягнення виконавчого збору в розмірі 17214 грн. 26 коп. в межах виконавчого провадження № 49839602;

скасувати постанову ВДВС у м.Ужгороді ПЗМУ МЮ (м.Івано-Франківськ) від 18.10.2022р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 17214 грн. 26 коп. (а.с.1-5, 17).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.12.2022р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ВДВС у м.Ужгороді ПЗМУ МЮ (м.Івано-Франківськ) щодо винесення постанови від 18.10.2022р. про стягнення виконавчого збору в розмірі 17214 грн. 26 коп. у межах виконавчого провадження № 49839602; скасовано постанову ВДВС у м.Ужгороді ПЗМУ МЮ (м.Івано-Франківськ) від 18.10.2022р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 17214 грн. 26 коп.; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с.86-94).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ВДВС у м.Ужгороді ПЗМУ МЮ (м.Івано-Франківськ), який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.98-101).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що під час здійснення примусового виконання спірного виконавчого провадження виявлено, що державним виконавцем не винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору після закінчення добровільного строку для виконання рішення, через що 18.10.2022р. на підставі ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, через що стягнення такого є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження, його обов`язком при примусовому виконанні судових рішень та рішень інших органів.

Згідно ст.13 вказаного Закону порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

18.10.2022р. на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_2 , в якій зазначено про погашення боргу поза межами виконавчого провадження; також в ній міститься прохання про закриття виконавче провадження.

Разом з тим, вказана заява не взята до уваги, оскільки до неї не додано документів, які посвідчують особу заявника; зазначена заява подана безпосередньо боржником ОСОБА_3 без надання будь-яких документів, які підтверджують право представництва нею інтересів ОСОБА_2 ; сама заява складена іншими почерками та чорнилами, а її зміст є незрозумілим.

Зважаючи на викладене, державним виконавцем не виносилася постанова про закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу, через що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в окреме виконавче провадження не виділялася за відсутності правових підстав.

Представник позивача - адвокат Ракущинець А.А. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дотримався вимог процесуального закону, через що ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.132-133).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено під час судового розгляду справи, 14.01.2016р. ПАТ «Дельта Банк» звернувся до міського відділу державної виконавчої служби /ВДВС/ Ужгородського міськрайонного управління юстиції /МУЮ/ із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської обл. від 19.08.2015р. в справі № 308/8897/14-ц (а.с.50-52).

19.01.2016р. державним виконавцем міського ВДВС Ужгородського МУЮ за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа № 308/8897/14, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської обл. 19.08.2015р., прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49839602 (а.с.54).

18.10.2022р. головним державним виконавцем ВДВС у м.Ужгороді ПЗМУ МЮ (м.Івано-Франківськ) при примусовому виконанні виконавчого листа № 308/8897/14, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської обл. 19.08.2015р., прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ОСОБА_2 (а.с.68).

Також 18.10.2022р. ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила закрити виконавче провадження № 49839602 у зв`язку з тим, що борг ОСОБА_3 погашено поза межами виконавчого провадження № 49839602 (а.с.66).

У свою чергу, державним виконавцем ВДВС у м.Ужгороді ПЗМУ МЮ (м.Івано-Франківськ) на підставі ст.ст.3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 в розмірі 17214 грн. 26 коп. (а.с.70).

Предметом спору в цій справі є оцінка правомірності стягнення з боржника суми виконавчого збору відповідно до ст.ст.27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» без реального стягнення суми боргу з вказаного боржника за відсутності закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент виникнення спірних правовідносин норми ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачали, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, стягнення виконавчого збору не пов`язується із фактично стягнутою виконавцем сумою, а обчислюється у відсотках від суми, яка підлягає стягненню. Єдиною підставою нестягнення виконавчого збору є виконання рішення до відкриття виконавчого провадження.

Оскільки на час постановлення постанови про стягнення виконавчого збору відсутні відомості про закінчення виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято постанову від 18.10.2022р. про стягнення виконавчого збору.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не у повній мірі ґрунтуються на фактичних обставинах справи і не відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України № 606-XIV від 21.04.1999р. «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV; був чинний на дату відкриття виконавчого провадження (19.01.2016р.)

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Поряд з цим, 05.10.2016р. набув чинності Закон України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), пунктом 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.27 Закону № 1404-VIII (у редакції, викладеній згідно із Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018р., набув чинності з 28.08.2018р.) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Повертаючись до обставин цієї справи зауважимо, що виконавче провадження ВП № 49839602 відкрито 19.01.2016р. (тобто за правилами Закону № 606-XIV, в редакції, які діяли на той час).

Так, до 05.10.2016р. правовідносини щодо здійснення виконавчих дій регулювались Законом України № 606-XIV від 21.04.1999р. «Про виконавче провадження», а з 05.10.2016р. вступив у силу Закон України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження».

Спірна постанова про стягнення виконавчого збору прийнята відповідачем 18.10.2022р. (за правилами Закону № 1404-VIII, чинного на дату її ухвалення).

Отже, з моменту виникнення заборгованості позивача та прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження до прийняття постанови про стягнення виконавчого збору змінювалось законодавство, відповідно до якого здійснювався обрахунок виконавчого збору.

За подібної ситуації Верховний Суд у постанові від 11.08.2021р. у справі № 300/3260/20 звернув увагу, з-поміж іншого, на те, що відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 606-XIV розмір виконавчого збору (у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 Закону № 606-XIV для самостійного його виконання) становив 10 відсотків від суми, що підлягала стягненню (якщо йдеться про вимоги майнового характеру). Відповідно до зазначеної постанови, у цьому випадку (тобто, коли виконавче провадження відкрито за правилами Закону № 606-XIV) розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника, потрібно визначати за правилами ст.28 Закону № 606-XIV (чинного на той час).

Буквальний аналіз положень ст.27 Закону № 1404-VIII у зіставленні з ч.1 ст.28 Закону № 606-XIV у вимірі обставин цієї справи дає підстави для висновку, що закінчення виконавчого провадження/повернення виконавчого документа стягувачу (зокрема без реального його виконання) не заперечує наявності підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала стягненню за цим (поверненим) виконавчим документом.

Тобто, в цій справі законом, який діяв на час відкриття виконавчого провадження, є Закон № 606-XIV, а з уваги на зміст його ст.28 (в редакції, чинній на 19.01.2016р.) розмір виконавчого збору становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 19.01.2022р. у справі № 640/7697/21.

Крім того, стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 360/3324/19.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки, яких дійшов суд першої інстанції за наслідками розгляду цієї справи, в цілому відповідають правовій позиції і підходам Верховного Суду до вирішення спорів, пов`язаних зі стягненням виконавчого збору.

Стосовно посилань позивача, що виконавчий збір стягується лише за фактичного стягнення державним виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягненню з боржника сум заборгованості, колегія суддів відноситься критично, оскільки відповідно до ст.27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ч.2 ст.27 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28.08.2018р.

Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28.08.2018р., у частині 2 ст.27 Закону № 1404-VIII слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Отже, після 28.08.2018р. розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

Колегія суддів звертає увагу, що є необґрунтованими посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020р. у справі № 2540/3203/18, а також у постанові КАС від 22.01.2021р. у справі № 400/4023/19, оскільки спір у цих справах відмінний від спору, який виник у справі № 260/4654/22; правовідносини у них виникли під час дії Закону № 1404-VIII (у редакції до 28.08.2018р). Разом з тим, положення Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 28.08.2018р.) зменшували відповідальність боржника в порівнянні з нормами Закону № 606-XIV, який був чинний на дату відкриття виконавчого провадження (19.01.2016р.) та Закону № 1404-VIII, що врегулювали питання виконавчого збору, які були чинними з 28.08.2018р., оскільки редакція цієї статті передбачала стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків від суми, яка фактично стягнена.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про неможливість застосування до обставин цієї справи правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 11.03.2020р. у справі № 2540/3203/18 та правової позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 22.01.2021р. у справі № 400/4023/19, адже їх ухвалено за інших фактологічних умов і нормативного регулювання.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення державного виконавця (постанова № 49839602 від 18.10.2022р. про стягнення виконавчого збору в розмірі 17214 грн. 26 коп.) винесена відповідно до норм ст.ст.3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені цим Законом.

Водночас, законодавець пов`язав можливість отримання виконавцем виконавчого збору не виключно з вчиненням ним певних виконавчих дій протягом усього часу тривання виконавчого провадження, яке призвело до фізичного стягнення коштів на користь стягувача з боржника. Сума основної винагороди у розмірі 10 відсотків визначається та стягується виходячи з сум коштів, що підлягають примусовому стягненню за виконавчим документом, і це не залежить від вчинених виконавчих дій після відкриття виконавчого провадження. Визначення розміру винагороди пов`язане з фактом початку примусового виконання за виконавчим документом.

У свою чергу, у Законі України «Про виконавче провадження» початок примусового виконання рішення визначається статтею 26, відповідно до частини першої якої виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

За змістом цієї норми передбачено, що початок примусового виконання рішення починається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч.8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

При цьому, пунктами 21-22 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону.

У разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого пунктом 13 розділу VII цієї Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

При цьому, положення Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», та такі, що не можуть йому суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору як у постановах про відкриття виконавчого провадження, про закінчення виконавчого провадження, так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору, під час здійснення виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

З урахуванням наведеного, викладені судом першої інстанції висновки про те, що оскільки державний виконавець не завершив виконавче провадження № 49839602, через що не має підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору, колегія суддів відхиляє, оскільки норми діючого Закону України «Про виконавче провадження» таких вимог не містять.

Натомість, винесення постанови про стягнення виконавчого збору можливе з моменту відкриття виконавчого провадження і до його припинення, зокрема, у випадках повернення виконавчих документів.

Перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується, є вичерпним. Після відкриття виконавчого провадження вже розпочинається примусове виконання рішення і, як наслідок, стягнення виконавчого збору. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

За такого правового регулювання та обставин справи колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що державний виконавець ВДВС у м.Ужгороді ПЗМУ МЮ (м.Івано-Франківськ) в частині винесення постанови від 18.10.2022р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 17214 грн. 26 коп. в межах виконавчого провадження № 49839602 діяв правомірно.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є необґрунтованим та безпідставним, через що останній не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи результат апеляційного розгляду (в задоволенні позовних вимог відмовлено), понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню позивачу; суму сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги належить покласти на апелянта ВДВС у м.Ужгороді ПЗМУ МЮ (м.Івано-Франківськ).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.12.2022р. в адміністративній справі № 260/4654/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову представника адвоката Ракушинця Андрія Андрійовича, діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 ; сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 07.04.2023р.