Справа № 520/6014/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позову

06 квітня 2023 р. справа № 520/6014/23

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі за текстом - позивач, заявник) до Сільськогосподарського товариство з обмеженою відповідальністю "ГУСАРІВСЬКЕ" про стягнення з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ГУСАРІВСЬКЕ" на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під., 16 офіс, м. Харків, 61022, , отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Харків/50070000, код: 37874947, р/р ІВAN: UАІ020649, Банк отримувача: Казначейство України) адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю, у сумі 518917,20грн., -

встановив:

Спір склався з приводу сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій за 2021 рік, строк на сплату яких сплив 15.04.2022 р.

До суду позов подано 21.03.2023р., тобто по минуванню дев`яти місяців від настання події повної та вичерпної обізнаності суб`єкта владних повноважень із станом розрахунків підприємством-відповідачем.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2023р. позов було залишено без руху через наявність недоліку в оформленні у вигляді ознак звернення до суду поза межами визначеного КАС України строку. з наданням строку на усунення недоліків шляхом подання 1) юридично умотивованого та документально доведеного клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з викладенням поважних причин несвоєчасного вчинення процесуальної дії, зумовлених нездоланним та невідворотним впливом об`єктивних факторів, відвернення яких знаходилось поза волею та фізичними можливостями заявника.

04.04.2023 р. до суду надійшла заява про поновлення строку на звернення до суду у справі №520/6014/23 як пропущеного з поважних причин.

У якості поважних причин несвоєчасного звернення до суду позивача указав: 1) запровадження воєнного стану; 2) відсутністю працівників за місцем знаходження Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю; 3) відсутністю коштів на оплату судового збору до листопада 2022р.

Вирішуючи питання поважності причин несвоєчасного подання позову, суд виходить із таких підстав та мотивів.

Згідно ч.2 ст.122 КАС України строк звернення до суду у даному випадку складає 3 місяці, позаяк позивач є суб`єктом владних повноважень і норми КАС України слід визнати пріоритетними у застосуванні відносно питання вчинення суб"єктів владних повноважень процесуальної дії.

За змістом п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України кожен учасник суспільних відносин повинен забезпечити дотримання обов`язку вчинення процесуальних дій із захисту прав та інтересів у судовому порядку у строк, визначений відповідним процесуальним законом.

Строки звернення до адміністративного суду визначені положеннями ст.122 КАС України і відносно ініційованого заявником спору підлягають застосуванню приписи абз. 2 ч. 2 ст.122 КАС України, де передбачено тримісячний строк звернення до суду.

Суд відзначає, що згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

У силу приписів ч.1 ст.121 та ч.1 ст.123 КАС України умовою для поновлення пропущеного процесуального строку є поважність причини, котра зумовила такий стан практичної реалізації процесуальної дії.

Постанова Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 містить правовий висновок, згідно з яким причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 10.01.2023 р. по справі №640/3489/21, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Верховний Суд зазначив, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Тому посилання заявника на обставини триваючої дії правового режиму воєнного стану у даному конкретному випадку слід визнати юридично неспроможними.

Стосовно обставин відсутності коштів для сплати судового збору суддя зазначає, що з огляду на ст.8 Конституції України суд повинен забезпечити однокове застосування одних і тих же норм права до різних учасників суспільних відносин, котрі знаходяться в однакових умовах.

Оскільки обставина відсутності коштів для сплати судового збору у учасника суспільних відносин - приватної особи за загальним правилом не здатна виправдати звернення до суду поза межами визначеного процесуальним законом строку, то відповідно настання аналогічної ситуації у органу державної виконавчої влади - суб"єкта владних повноважень також не може слугувати підставою для поновлення строку на звернення до суду.

До того ж суддя змушений взяти до уваги, що сам позивач визнав неодноразові факти попереднього звернення із іншими аналогічними позовами до подання позову у справі №520/6014/23, але при цьому жодним чином не обгрунтував надання пріоритету інших спорам.

Стосовно обставин відсутності працівників суб`єкта владних повноважень за місцем знаходження Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суддя зазначає, що специфіка організації роботи органу державної виконавчої влади не повинна слугувати поважною причиною несвоєчасного звернення до суду, адже у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» сформульована права позиція, згідно з якою «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді відкриття провадження у справах, строк звернення до суду в яких не дотримано.

У силу правового висновку п.20 постанови Верховного Суду від 07.12.2022р. у справі №420/4995/21 під час вирішення питання про дотримання особою, яка звернулася до суду з адміністративним позовом, встановленого строку звернення з`ясуванню підлягають наступні обставини, а саме: - за захистом якого порушеного права особа звернулася до суду; - коли особа дізналася про порушення своїх прав (чи дотримано строк з дати обізнаності); - коли вона повинна була дізнатися про їх порушення; - чи мала вона можливість дізнатися про порушення своїх прав; - наявність поважних причин, які об`єктивно заважали дізнатись про порушення своїх прав чи звернутися з позовом до суду.

При цьому, слід зважати, що у постанові Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20 сформульовано правовий висновок, за яким на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази. Суд вивчає лише ті докази, що надійшли разом з позовною заявою. Проте суд, встановивши порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду, керуючись ст. ст. 123, 169 КАС України має залишити позовну заяву без руху, запропонувавши позивачу подати заяву про поновлення такого строку із зазначенням причин пропуску.

Таким чином, суд доходить до переконання про те, що заявник у межах справи №520/6014/23 не подав до суду доказів існування поважних причин непереборної дії, котрі б не залежали від вільної волі заявника на невідкладне звернення до суду у визначений строк.

Відсутність поданих заявником на вимогу суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду згідно з ч.2 ст.123, ч.6 ст.161, п.1 ч.4 ст.169 КАС України зумовлюють прийняття процесуального рішення про повернення позову.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 118, 121-123, 160, 169, 161, 171, 173, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суддя -

ухвалив:

1.Викладені у заяві від 03.04.2023р. причини несвоєчасного звернення до суду у справі №520/6014/23 - визнати неповажними.

2.Заяву від 03.04.2023р. про поновлення строку на звернення до суду у справі №520/6014/23 - залишити без задоволення.

3.Позов - повернути.

3.Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення.

4.Копію ухвали надіслати заявникові.

5.Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя Сліденко А.В.