Справа № 200/13125/21
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року Справа№200/13125/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2021 року до Донецького окружного суду, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення №5313/05-99-0704 від 07.05.2021 року, №5314/05-99-0704 від 07.05.2021 року на підставі Акту перевірки від 09.04.2021 року №3713/05-99-07-04/ НОМЕР_1 , який зареєстрований у податковому органі 12.04.2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що проведення фактичної перевірки проведено з порушенням норм податкового законодавства, що свідчить про відсутність її правових наслідків. Вказує, що у наказі ГУ ДПС у Донецькій області не міститься жодного посилання на наявну чи отриману контролюючим органом у встановленому законодавством порядку інформацію, яка свідчить про можливі порушення законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи, не надано будь яких доказів наявності підстав для проведення перевірки, що визначені ст.. 80 Податкового кодексу України. Вказує, що акт фактичної перевірки від 09.04.2021 року №3713/05-99-07-04/ НОМЕР_1 , який зареєстрвоаний в ГУ ДПС в Донецькій області 12.04.2021 року складався за відсутності ФОП ОСОБА_1 .

Також вказує, що при проведенні фактичної перевірки була здійснена контрольно-розрахункова операція з придбання товару, наслідком якої видача товарних чеків та чеків з терміналу «Приватбанк». Разом з цим з товарних чеків неможливо встановити ким та за якою адресою реалізовано товар. При цьому, чеки від 29.03.2021 року та від 01.04.2021 року з терміналів «Приватбанк» відрізняються від товарних чеків найменування суб`єкта господарювання, де здійснювався розрахунок та купівля товару, що свідчить про передчасність висновків контролюючого органу та наявність для скасування ППР №5313/05-99-0704 від 07.05.2021 року.

Разом з цим, позивач вважає, що скасуванню підлягає ППР №5314/05-99-0704 від 07.05.2021 року, оскільки для встановлення факту податкового правопорушення суб`єкт владних повноважень мав би довести факт проведення (здійснення) операції купівлі-продажу належних позивачу на праві власності конкретних алкогольних напоїв та вчинення цієї операції саме ним. Вказує, що податковим органом не надано належних доказів того, що надані ним товарні чеки та чеки з терміналів «Приватбанк» взаємопов`язані між особою та можуть слугувати підтвердженням факту роздрібної торгівлі.

25 жовтня 2021 року на адресу суду, засобами поштового зв`язку, надійшов відзив на адміністративний позов зі змісту якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що фактична перевірка в супермаркеті «Грація» за адресою: АДРЕСА_1 , господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_1 у період з 01.04.2021 року по 09.04.2021 року проводилась відповідно до Наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 31.03.2021 року №33-п. Перевіркою встановлено проведення розрахункової операції з використанням POS-терміналу, обладнання якого було передано відповідно до типового договору-оферти з ТАКБ «Приватбанк», який розміщено на сайті банківської установи, саме ФОП ОСОБА_1 (без права передачі третім особам) для використання за адресою: АДРЕСА_1 . Після проведення контрольно розрахункової операції, особі, яка фактично провела розрахункові операції були пред`явлені направлення №694,965, наказ ГУ ДПС у Донецькій області від 31.03.2021 року №553-5 та проведення фактичної перевірки та службові посвідчення. У зв`язку з відмовою зазначеної особи розписатись у направленні на перервірку було складено акт про відмову підпису у направленні на перевірку від 01.04.2021 року №214/05-99-07-04/ НОМЕР_1 .

За результатами фактичної перевірки було складено акт №3713/05-99-07-04/ від 12.04.2021 року на підставі якого винесенні ППР №5313/05-99-0704 та №5314/05-99-0704 від 07.05.2021 року.

Вказує, що контрольні розрахункові операції проведені без застосування зареєстрованого, опломбованого реєстратора розрахункових операцій. Видані товарні чеки збігаються по сумі з сліп-чеками терміналу «Приватбанк», а різниця в часі між ними складає 11 секунд. Зазначає, що це саме той час, за який роздруковується товарний чек після оплати банківською карткою та роздрукування чеку терміналу.

Крім цього, зазначає, що факт реалізації алкогольних напоїв доведено контрльно-озрахунковою операцією.

Ухвалою від 11 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та зобов`язано відповідача надати докази у справі.

Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року допущено процесуальне правонаступництво у справі, замінивши відповідача Головне управління ДПС у Донецькій області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП: 44070187, місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59).

Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене о 15 год. 00 хв. 15 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 15 грудня 2021 року допущено участь представника позивача Рослік Т.І. в судовому засіданні, призначеному на 15 грудня 2021 року об 15:00 год., в режимі відеоконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 №196

Ухвалою суду від 15 грудня 2021 року відкладено підготовче засідання до 15 год. 00 хв. 21 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року допущено участь представника позивача Рослік Т.І. в судовому засіданні, призначеному на 21 грудня 2021 року об 15:00 год., в режимі відеоконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 №196.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року відкладено підготовче засідання до 12 год. 15 хв. 12 січня 2022 року.

Ухвалою суду від 11 січня 2022 року допущено участь представника позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні, призначеному на 12 січня 2022 року року об 12:15 год., в режимі відеоконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 №196.

Ухвалою суду від 12 січня 2022 року відкладено підготовче засідання до 19 січня 2022 року об 14:00 год.

Ухвалою суду від 19 січня 2021 року продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 14 год. 00 хв. 02 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року допущено участь представника позивача Рослік Т.І. в судовому засіданні, призначеному на 02 лютого 2022 року об 14:00 год., в режимі відеоконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 №196.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 лютого 2022 року об 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року відкладено розгляд справи на 03 березня 2022 року о 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 07 червня 2022 року відкладено розгляд справи № 200/13125/21 до відновлення у всіх сторін по справі можливості приймати участь у розгляді справи, в тому числі шляхом проведення відеоконференцій та безпосередньої участі у судових засіданнях за місцем розташування суду, у тому числі шляхом надсилання та отримання процесуальних документів, однак не пізніше скасування правового режиму воєнного стану.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

З метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи судове засідання, призначене на 02 березня 2022 року, не відбулося у зв`язку з введенням воєнного стану, веденням активних бойових дій на території Донецької області.

Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №58/2023 від 6 лютого 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Відповідачем надано клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, тому суд, керуючись частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив розглянути справу в письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) зареєстроване як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис, в стані припинення не перебуває. Місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_2 . Основний вид діяльності Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код 47.11)

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецької області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Головним управлінням ДПС у Донецькій області на підставі вимог ст.. 19(1), ст.. 20, ст. 75.1.3, п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.2 п. 80.2.3, п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, видано наказ від 31.03.2021 року № 533п про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 31.03.2021 року тривалістю не більше 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 12.01.2021 року по 09.04.2021 року.

Працівниками податкового органу на підставі наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 31.03.2021 року № 533п проведено фактичну перевірку та складено акт(довідка) фактичної перевірки від 12.04.2021 року №3713/05/99/07/04/353102164.

Висновком акту від 12.04.2021 року №3713/05/99/07/04/353102164 встановлено порушення п.1 п. 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/98-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ч. 20 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та п. 63.2, п. 63.3 ст. 63 Податкового Кодексу України.

01.04.2021 року посадовими особами складено акт про відмову від підпису у направленні на перевірку №217/05-99-07-04/ НОМЕР_1 відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 відмовилась від підпису у направленні на перевірку та отримання наказу на перевірку №533-п від 31.03.2021 року.

12.04.2021 року посадовими особами складено акт про відмову від отримання та підпису матеріалів перевірки №234/05-99-07-04/ НОМЕР_1 відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 відмовилась від підпису та одержання матеріалів перевірки.

До акту перевірки від 12.04.2021 року №3713/05/99/07/04/353102164 додано відомості про результати перевірки, щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 01.04.2021 року при перевірці господарської одиниці супермаркет «Грація», розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта ФОП ОСОБА_1 .

На підставі акту про результати фактичної перевірки від 12.04.2021 року №3713/05/99/07/04/353102164 сформовано податкові повідомлення рішення:

від 07.05.2021 року №5313/05-99-0704 на підставі підпункту 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПКУ та п.1 ст 17 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 6,68 грн. грн. за платежем адміністративного штрафу та штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг;

- від 07.05.2021 року №5314/05-99-0704 на підставі підпункту 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПКУ та абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» у розмірі 65141,80 грн. за платежем адміністративного штрафу та штрафні санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Вказані податкові повідомлення-рішення разом з розрахунками до них були направлені на адресу відповідача, що підтверджується листом наявним в матеріалами справи листом від 07.05.2021 року. Проте, лист був повернутий за зворотною адресою із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

14.06.2021 року позивач звернулась зі скаргою до Державної податкової служби України про скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Державної податкової служби України від 31.08.2021 року №19891/6/99-00-06-03-02-06 залишено без змін ППР ГУ ДПС у Донецькій області від 07.05.2021 року №5313/05-99-0704 та №5314/05-99-0704, а скаргу без задоволення.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 Податкового кодексу України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, за наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, підпункт вказаної норми передбачає як підставу проведення фактичної перевірки здійснення функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які згідно статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» покладені на відповідача.

Згідно пункту 81.1. статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформленого відповідно до вимог Податкового кодексу України, зокрема, направлення на проведення перевірки (формальна підстава).

Наказ Головного управління ДПС у Донецькій області від 31.03.2021 року № 533-П про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідє вимогам, що передбачені підпунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. Зокрема, він містить: дату видачі; найменування контролюючого органу; найменування та реквізити суб`єкта; адресу об`єкта; мету перевірки; підстави для проведення перевірки, визначені Податкового кодексу України, зокрема підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України; дату початку перевірки; тривалість перевірки; підпис уповноваженої особи скріплений печаткою контролюючого органу, що відповідає вимогам пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

Податковий кодекс України вимагає зазначення в наказі підстави для проведення перевірки, що визначена цим Кодексом, проте вимога детально описувати зміст обставин, які стали підставою перевірки, - відсутня.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 січня 2021 року по справі № 460/1239/19, а саме, що відповідно до п.п. 81.1 статті 81 Податкового кодексу України в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Позивач вказує на те, що у наказі не зазначено, на підставі яких відомостей (інформації) відповідач вирішив провести перевірку, проте Верховний Суд дійшов висновку, що не зазначення такої підстави не свідчить про незаконність наказу або перевірки.

З урахуванням встановлених обставин у цій справі суд приходить до висновку, що контролюючий орган не порушив вимог Податкового кодексу України щодо призначення перевірки наказом від 31.03.2021 № 533-п.

Враховуючи зазначене, суд відхиляє доводи позивача, щодо не наведення в наказі про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 підстав для проведення перевірки та проведенні перевірки без її участі.

Також, позивач вказує, що фактична перевірка була проведена без присутності ФОП ОСОБА_1 , а тому не могла відмовити від підпису при складанні акту.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, оскільки, в матеріалах справи наявний акт від 01.04.2021 року про відмову від підпису у направленні на перевірку №217/05-99-07-04/ НОМЕР_1 .

Оскільки,судом встановлено, що перевірка була проведена на підставі та у спосіб передбачений законом, суд дійшов висновку, що у даному випаду відповідач діяв у межах чинного законодавства.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення рішення від 07.05.2021 року №5313/05-99-0704, суд зазначає наступне.

Вирішуючи це питання, суд виходить з того, що відповідно до визначень, наведених у статті 2 Закону № 265/95-ВР, поняття:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР (порушення яких зафіксоване в Акті перевірки, за які застосовані штрафні санкції податковим повідомленням-рішенням 5313/05-99-0704) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані::

11) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР (у редакції від 01.01.2021 року) за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року по справі №500/6845/21.

У цій справі позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених як пунктом 1, так і пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Позиція контролюючого органу, фактично, полягає в тому, що при проведенні контролюючим органом, під час фактичної перевірки, контрольно розрахункові операції з придбання товару було встановлено факт проведення розрахункових операцій бещз використання зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведення у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій (ПРРО) з видачею розрахункового документу не встановленої форми та змісту особи, яка отримує товар, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктами 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, і є підставою для притягнення позивача до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 цього Закону.

Суд погоджується з позицією контролюючого органу, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що до початку і впродовж фактичної перевірки магазину «Грація» ФОП ОСОБА_1 за адресою м. Маріуполь, б-р. Шевченка, б. 89 контролюючим органом були здійснені контрольні розрахункові операції з придбання товарів, наслідком якої є видача товарних чеків та сліп чеків терміналу «Приватбанк», а саме:

сліп чек від 29.03.2021 №4441 роздрукованого о 10:34:54 на списання 14,50 грн., до якого видано товарний чек від 29.03.2021 року о 10:35:07 щодо придбання пива Калушське «Жигулівське», 0,5 л. вартістю 18,20, знижка 3,70, сума 14,50;

сліп чек від 01.04.2021 року №5033 роздрукованого о 14:06:40 на списання суми 27,39 грн., до якого видано товарний чек від 01.04.2021 року о 14:06:54 щодо придбання пива Львівське «1715» світле, 05, л вартістю 15,60, знижка 0,31 та пива Львівське світле 0,5л вартістю 14.40, знижка 2,30, загальна сума 27.39 грн.

сліп чек від 01.04.2021 року №5029 роздрукованого о 13:59:36 на списання 24,90 грн., до якого видано товарний чек від 01.04.2021 року о 13:59:47 щодо придбання молока «До кави» 2,5% 900 г. TF вартсітю 24.90.

Розрахункову операцію проведено через POS-термінал «Приватбанк», який не зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та не переведений у фіскальний режим роботи РРО (ПРРО). Крім того, у суду відсутні докази реєстрації ФОП ОСОБА_1 реєстратора розрахункових операцій.

Отже, притягнення позивача до відповідальності за порушення пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР є правомірним, оскільки безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений у цьому пункті, полягає у тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО і на повну суму покупки.

Перевіряючи висновки контролюючого органу про порушення позивачем пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, суд виходить з такого.

Як вже зазначалося, обов`язок, передбачений цим пунктом, полягає в тому, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надавати особі в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.

Відповідно до статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положенням № 13 (з урахуванням змін, внесених Наказом Мінфіну № 306 від 18 червня 2020 року) визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення №13 визначено, які обов`язкові реквізити має містити фіскальний чек на товари (послуги): найменування суб`єкта господарювання (рядок 1); назва господарської одиниці - найменування, яке зазначене в документі на право власності або користування господарською одиницею і відповідає довіднику «Типи об`єктів оподаткування» та повідомлене ДПС формою 20-ОПП (рядок 2); адреса господарської одиниці - адреса, яка зазначена в документі на право власності чи користування господарською одиницею (назва населеного пункту, назва вулиці, номер будинку/офісу/ квартири) та повідомлена ДПС формою 20-ОПП (рядок 3);

Згідно з пунктом 3 розділу І цього Положення установлені у ньому вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Отже, можна зробити висновок, що Закон № 265/95-ВР встановлює безпосередній зміст обов`язку суб`єктів господарювання і порядок його виконання, а Положення № 13 - форму його реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності).

За змістом норм Положення №13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення №13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Отже, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання назви господарської одиниці - найменування, яке зазначене в документі на право власності або користування господарською одиницею і відповідає довіднику «Типи об`єктів оподаткування» та повідомлене ДПС формою 20-ОПП, адреси, яка зазначена в документі на право власності чи користування господарською одиницею (назва населеного пункту, назва вулиці, номер будинку/офісу/ квартири) та повідомлена ДПС формою 20-ОПП, позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Застосовуючи цей висновок до правовідносин, які виникли у цій справі, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог пункту 1,2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Відповідно до пункту 11 Прикінцевих положень Закону №265/95-ВР тимчасово, до 1 січня 2022 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах: 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій (а.с.13) ГУ ДПС визначило суму штрафних санкцій 6,68 грн, виходячи із розрахунку 10 відсотків від вартості реалізованих товарів 66,79 грн.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення рішення від 07.05.2021 року №5314/05-99-0704, суд зазначає наступне.

Спірні відносини врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР), який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Згідно з визначеннями, зазначеними у статті 1 Закону №481/95-ВР:

- роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування;

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до частини двадцятої 20 статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно абз. 7 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) у разі роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) застосовується штраф у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000,00 гривень.

Отже, суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібний продаж певних видів алкогольних та тютюнових виробів, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлені на бланках із наявними в таких відомостях, зокрема, строку її дії.

За результатами проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Донецькій області було складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 12.04.2021 року №3713/05/99/07/04/, у якому, зокрема, зазначено про порушення позивачем статті 15 Закону України від 19.12.1995 р. № 481 /95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (зі змінами і доповненнями).

В Акті перевірки вказано про реалізацію ФОП ОСОБА_1 у супермаркеті «Грація» за адресою: м. Маріуполь, б-р. Шевченка, б. 89 алкогольних напоїв(пива) без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Так, 29.03.2021 року об 10 год. 35 хв. реалізовано одну пляшку пива Калушське Жигулівське ємністю 0,5л. 3,6% вмісту алкоголю ціною 14,50 грн, 01.04.2021 року о 14 год 06 хв, було реалізовано пляшку пива «Львівське 1715» світле ємністю 0,45 л. 4,0% вмісту алкоголю ціною 15,29 грн та 1 пляшку пива «Львівське» світле ємністю 0,5 л. 3,75 вмісту спирту, що підтверджується товарними чеками та чеками POS-терміналу №5033.

Також, факт продажу алкогольних напоїв (пива) підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя в Донецькій області від 10 червня 2021 року по справі №263/5040/21, залишену без змін постановою Донецького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд у даній постанові вказав, що; «вина ФОП ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень підтверджується даними протоколів про адміністративні правопорушення № 120 від 21.04.2021 та № 119 від 21.04.2021, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та з якого вбачається, що у супермаркеті «Грація», за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , 29.03.2021 о 10:35 годині було реалізовано одну пляшку пива «Калушське Жигулівське» ємністю 0,5 л 3,6 % вмісту алкоголю за ціною 14,50 грн., що підтверджується товарним чеком та чеком платіжного POS-терміналу №4441, 01.04.2021 о 13:59 годині та о 14:06 годині було реалізовано один пакет молока «До кави» ТМ «Ферма» 2,5% 900 грам за ціною 24,90 грн., що підтверджується товарним чеком та чеком платіжного POS-терміналу №5029, 1 пляшку пива «Львівське 1715» світле ємністю 0,45 л 4,0 % вмісту алкоголю за ціною 15,29 грн. та 1 пляшку пива «Львівське» світле ємністю 0,5 л 3,7 % вмісту спирту, що підтверджується товарним чеком та чеком платіжного POS-терміналу №5033. При цьому розрахункові операції проводились з використанням платіжної картки без застосування зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи РРО (ПРРО) без видачі відповідних розрахункових документів, що підтверджують факт проведення розрахункових операцій на загальну суму 66,79 грн., чим порушено п 1,2 ст.3 Закону України №265-98-ВР від 06.07.1995 та вчинено правопорушення, передбачене ч.1 ст.155-1 КУпАП, а також провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим вчинено правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП; Актом фактичної перевірки від 09.04.2021; чеками від 01.04.2021, 29.03.2021; актом №234/05/99/07/04/ НОМЕР_1 від 12.04.2021 про відмову від отримання та підпису матеріалів перевірки; відомостями про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 01.04.2021 при перевірці господарської один

Частиною 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, можно дійти до висновку, що позивачем, під час проведення фактичної перевірки, була реалізована торгівля алкогольними напоями (пивом) без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту абзацу сьомого частини 2 статті 17 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР за порушення вимог частини 20 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР .

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами у справі письмові докази та пояснення в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5-14, 19-22, 72-78, 94, 132-143, 159-165, 241-247, 255, 295-297 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова