Справа № 932/4820/21
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/4820/21
Провадження № 2-ар/932/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження «Заяву про роз`яснення виконання судового рішення», подану ОСОБА_1 у справі №932/4820/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови, стягнення грошових коштів, стягнення моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від ОСОБА_2 надійшла «Заява про роз`яснення виконання судового рішення» по справі №932/4820/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови, стягнення грошових коштів, стягнення моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії. В обгрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 03.12.2021 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення за його позовом у справі №932/4820/21 (2а/932/231/21), яким суд задовольнив його вимоги до інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради, визнав дії головного спеціаліста з паркування щодо складання Акту тимчасового затримання транспортного засобу №11750 від 07.04.2021 року в частині прийняття рішення про евакуацію транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1 на штрафмайданчик противоправними; суд скасував Постанову про накладання адміністративного стягнення серії РАП № 293686269 до повідомлення серії ІД №00350763 від 30.04.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, провадження у справі було закрито. Цим рішенням на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради було стягнуто грошові кошти за сплату судового збору та сплату штрафу за паркування у сумі 340,00 грн.

Вказує на те, що при розгляді його апеляційної скарги колегія суддів адміністративного суду у рішенні від 02.02.2022 року у справі №932/4820/21 (2а/932/231/21) змінила судове рішення: суд визнав протиправними дії інспектора з питань контролю за паркуванням відділу тимчасового затримання транспортних засобів Біленко Ю.М. по тимчасовому затриманню транспортного засобу, державний номерний знак НОМЕР_1 ; визнано протиправними та скасовано Постанову про накладання адміністративного стягнення серії РАП 293686269 до повідомлення серій ІД №00350763 від 30.04.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, закрито справу про адміністративне порушення; на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради було стягнуто грошові кошти за сплату судового збору у сумі 1362 грн. Переглядаючи апеляційну скаргу, апеляційна інстанція зазначила, що залучення до участі у справі КП «Міськавтопарк» не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки зазначене підприємство не є тим суб`єктом, який порушив права та інтереси позивача; встановлення належності відповідачів й обґрунтованості адміністративного позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, при цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідача та його заміна у разі необхідності. Повернення коштів, сплачених: у вигляді штрафу 347,00 грн., згідно квитанції №216457814 та за послуги евакуації транспортного засобу 2154,00 грн., згідно квитанції № 216457730 від 07.04.2021 р. - за послуги по зберіганню транспортного засобу у сумі 147,00 грн., згідно квитанції № 216457669 від 07.04.2021 р., повинні повертатися як помилково зараховані до державного бюджету, що затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787.

ОСОБА_1 у заяві зазначає, що статтями 19, 129-1 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; судові рішення є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує виконання судового рішення. Рішення суду, що набрало законної сили, не виконується тривалий час, тобто помилково сплачені кошти за евакуацію транспортного засобу та, начебто, за його зберігання у сумі 2301,00 грн. йому не повертаються підприємством КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради, не зважаючи на його неодноразові звернення. Керівник підприємства, яке є правонаступником КП «Транспортна інфраструктура міста» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3 на своє міркування тлумачить Закон і вважає, що дані платежі не підлягають поверненню, оскільки підприємством було надано примусову послугу з транспортування та зберігання транспортного засобу. Заявник зазначає, що оскільки за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2021 року у справі №932/4820/21 КП «Транспортна інфраструктура міста» Дніпропетровської міської ради не зобов`язано до вчинення жодних дій, в тому числі до повернення сплачених ним коштів за надану послугу, яку він не замовляв і не мав жодних відносин із зазначеним підприємством, рішення з евакуації і послугу замовляла головний спеціаліст з питань паркування ОСОБА_4 . Тобто, інспектор з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради перевищила свої посадові повноваження, безпідставно викликала евакуатор, затримала та евакуювала належний йому автомобіль. Суд визнав її дії протиправними в частині тимчасового затримання транспортного засобу, саме тому зазначені послуги сплачувати повинна вона, він не повинен нести витрати за послуги, які він не замовляв. Судове рішення має бути таким, щоб органи державної влади не мали жодної можливості його проігнорувати, а правова визначеність передбачає дотримання принципу остаточності судового рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Рішення суду є чіткім, ясним та зрозумілим, воно містить обґрунтування його прийняття, резолютивна частина рішення не допускає неоднозначного його трактування. Тобто рішення викладено зрозумілою та доступною мовою, що не потребує надмірного інтелектуального навантаження з боку керівника КП «Транспортної інфраструктури міста» Дніпропетровської міської ради. Заявник вказує, що в зв`язку з порушенням його прав та для забезпечення реального їх поновлення, за захистом яких він і звертався до суду, він переконливо просить надати роз`яснення суду з питання повернення помилково сплачених та зарахованих до місцевого бюджету Дніпропетровської міської ради коштів у сумі 2301,00 грн., які, як зазначається у рішенні апеляційної інстанції, повертаються не шляхом заявлення нових позивних вимог.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ст.311 КАС України.

Розглянувши Заяву про роз`яснення виконання судового рішення, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якій просив: визнати дії та процедуру складання акту огляду, тимчасового затримання і переміщення належного позивачу автомобіля інспектором з паркування ОСОБА_4 у частині прийняття рішення про евакуацію авто на штрафмайданчик незаконною, такою, що не відповідає закону і Постанові Кабінету Міністрів України №989 від 14.11.2018 р.; визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності; протиправним стягнення коштів у вигляді штрафу в розмірі 2 154,00 грн. за протиправну евакуацію авто, 147,00 грн. за начебто зберігання авто протягом 24 годин на майданчику; повернути йому незаконно отримані кошти за надання, начебто, примусових послуг; зобов`язати відповідача вилучити з реєстру адміністративних порушень у сфері безпеки дорожнього руху інформацію про «Зупинку авто позивача на пішохідному переході», що не відповідає дійсності, докази чого відсутні; стягнути з відповідача 1500 грн. витрат на правову допомогу; стягнути 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями інспектора з паркування з приводу безпідставної евакуації автомобіля на штрафмайданчик; повернути заподіяні йому матеріальні збитки, понесені внаслідок протиправної евакуації та, начебто, зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 2600,00 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року, ухваленим у даній справі, вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, судом: визнано протиправними дії головного спеціаліста-інспектора з паркування, відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №11750 від 07.04.2021 року в частині прийняття рішення про евакуацію транспортного засобу - автомобіля «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , на штрафний майданчик; визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №293686269 до повідомлення серії ІД №00350763 від 30 квітня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, закрито.

Цим же рішенням суду стягнуто з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у вигляді сплаченого штрафу за паркування в сумі 347,00 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., а всього 1347,00 грн.; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1362,00 грн., в задоволенні решти вимог відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 та відповідачем Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради було подано апеляційні скарги.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року залишено без задоволення, а скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради було задоволено частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року змінено з викладенням резолютивної частини в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення грошових коштів, зобов`язання виконати певні дії, стягнення витрат на правову допомогу, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Юлії Миколаївни по тимчасовому затриманню транспортного засобу RENAULT DUSTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №293686269 від 30 квітня 2021 року до повідомлення серії ІД №00350763 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, , понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1362,00 грн.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради - відмовити.».

У наданій суду «Заяві про роз`яснення виконання судового рішення» ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, ухваленим за його позовом у справі №932/4820/21 (2а/932/231/21), було частково задоволено його позовні вимоги до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради, визнано дії головного спеціаліста з паркування щодо складання Акту тимчасового затримання транспортного засобу №11750 від 07.04.2021 року в частині прийняття рішення про евакуацію транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1 на штрафмайданчик противоправними; скасовано Постанову про накладання адміністративного стягнення серії РАП № 293686269 до повідомлення серії ІД №00350763 від 30.04.2021 року, провадження у справі закрито, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради було стягнуто грошові кошти за сплату судового збору та сплату штрафу за паркування у сумі 340,00 грн. Колегією суддів адміністративного суду у рішенні від 02.02.2022 року у справі №932/4820/21 (2а/932/231/21) змінено вказане судове рішення, суд визнав протиправними дії інспектора з питань контролю за паркуванням відділу тимчасового затримання транспортних засобів ОСОБА_4 по тимчасовому затриманню транспортного засобу державний номерний знак НОМЕР_1 ; визнано протиправною та скасовано Постанову про накладання адміністративного стягнення серії РАП 293686269 до повідомлення серій ІД №00350763 від 30.04.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, закрито справу про адміністративне порушення; на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради було стягнуто грошові кошти за сплату судового збору у сумі 1362 грн. Переглядаючи апеляційну скаргу, апеляційна інстанція зазначила, що залучення до участі у справі КП «Міськавтопарк» не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки зазначене підприємство не є тим суб`єктом, який порушив права та інтереси позивача; встановлення належності відповідачів й обґрунтованості адміністративного позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, при цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідача та його заміна у разі необхідності. Повернення коштів, сплачених: у вигляді штрафу 347,00 грн., згідно квитанції №216457814 та за послуги евакуації транспортного засобу 2154,00 грн., згідно квитанції № 216457730 від 07.04.2021 р. - за послуги по зберіганню транспортного засобу у сумі 147,00 грн., згідно квитанції № 216457669 від 07.04.2021 р., повинно здійснюватись як помилково зарахованих до державного бюджету, що затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787.

ОСОБА_1 у заяві зазначає, що рішення суду, що набрало законної сили, не виконується тривалий час, тобто помилково сплачені кошти за евакуацію транспортного засобу та, начебто, за його зберігання у сумі 2301,00 грн. йому не повертаються підприємством КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради, не зважаючи на його неодноразові звернення. Керівник підприємства, яке є правонаступником КП «Транспортна інфраструктура міста» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_5 на своє міркування тлумачить Закон і вважає, що дані платежі не підлягають поверненню, оскільки підприємством було надано примусову послугу з транспортування та зберігання транспортного засобу; оскільки за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2021 року у справі №932/4820/21 КП «Транспортна інфраструктура міста» Дніпропетровської міської ради не зобов`язано до вчинення жодних дій, в тому числі до повернення сплачених ним коштів за надану послугу, яку він не замовляв і не мав жодних відносин із зазначеним підприємством, рішення з евакуації і послугу замовляла головний спеціаліст з питань паркування ОСОБА_4 і її дії визнані судом протиправними в частині тимчасового затримання транспортного засобу, саме тому зазначені послуги сплачувати повинна вона, він не повинен нести витрати за послуги, які він не замовляв. ОСОБА_1 зазначає, що в зв`язку з порушенням його прав та для забезпечення їх реального поновлення, за захистом яких він і звертався до суду, він переконливо просить надати роз`яснення суду з питання повернення помилково сплачених та зарахованих до місцевого бюджету Дніпропетровської міської ради коштів у сумі 2301,00 грн., які, як зазначається у рішенні апеляційної інстанції, повертаються не шляхом заявлення нових позивних вимог. На підтвердження доводів заяви позивачем долучено копію відповіді керівника КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради від 03.02.2023 р. №П-5/3-1/09-23.

Встановлено та зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 , серед інших вимог, були заявлені до суду вимоги про стягнення з відповідача (зобов`язання повернути) заподіяних збитків в сумі 2154,00 грн. за протиправну евакуацію авто; 147,00 грн. - за, начебто, зберігання авто протягом 24 години на майданчику, що всього складало 2301,00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року, ухваленим у даній справі, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог про стягнення з відповідача (зобов`язання повернути) зазначених грошових коштів. Вказаним судовим рішенням, зокрема, встановлено, що відповідно до квитанції № 216457730 від 07.04.2021 року ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в сумі 2110,00 грн, а з врахуванням суми комісійної винагороди 2154,00 грн. за послуги з евакуації автомобіля; відповідно до квитанції № 216457669 від 07.04.2021 року ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в сумі 144,00 грн. за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, а з врахуванням суми комісійної винагороди 147,00 грн. Як вбачається із вказаних квитанцій, отримувачем цих грошових коштів є КП «Міськавтопарк ДМР». У даній справі ОСОБА_1 заявлено вимоги про стягнення (зобов`язання повернути) вказаних грошових коштів з відповідача, який не є їх отримувачем, будь-яких вимог про їх отримання з КП «Міськавтопарк ДМР» у цій справі не заявлялося, дане підприємство не є учасником справи.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року, винесеною за результатами перегляду в апеляційному порядку перегляді рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року, встановлено та в мотивувальній частині даної постанови зазначено, що щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача коштів у вигляді сплаченого штрафу за паркування в сумі 347,00 грн., суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що оскільки зазначені кошти самостійно сплачені позивачем на погашення штрафу за паркування, тому повернення таких коштів позивачу має здійснюватись на підставі та в порядку визначеному Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, а не шляхом заявлення позовної вимоги про стягнення таких коштів з відповідача (яким у даній справі є Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради).

Також вказано, що стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача (зобов`язання повернути) заподіяних збитків в сумі 2154,00 грн. за протиправну евакуацію авто; 147,00 грн. - за, начебто, зберігання авто протягом 24 години на майданчику суд першої інстанції правильно вказав про те, що оскільки отримувачем цих грошових коштів є КП «Міськавтопарк ДМР», яке не є учасником даної справи, відсутні підстави для стягнення вказаних коштів саме з відповідача.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч.2 ст.14 КАС судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

За правилами статті 254 КАС України роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Аналіз вищезазначеної норми дає підстави для висновку про те, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №22а-11177/08 (ЄДРСРУ № 89013072).

У справі №826/17518/15 (ЄДРСРУ № 91277043) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду нагадав, що зідно з ч. 2 ст. 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

За загальними нормами права, роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16 (ЄДРСРУ № 79997761)

Отже, суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко або незрозуміло ним сформульовані, що, в свою чергу, позбавляє можливості його виконання. Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим як для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Таким чином, є дві умови, за яких роз`яснюється рішення: перша умова - це та, що не можна змінювати його зміст, а друга - якщо воно є незрозумілими для тих, кого зобов`язано його виконувати і орган, який буде його виконувати.

Відтак, роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі, однак шляхом постановлення ухвали про роз`яснення суд не вправі змінювати суть самого рішення.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, так як існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

В свою чергу, чинним законодавством передбачено механізм надання роз`яснення змісту судового рішення, а не роз`яснення порядку виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 серпня 2018 року у справі №808/1298/15.

Таким чином, якщо порушені заявником питання стосуються роз`яснення порядку та способу виконання рішення суду, то до них не може бути застосовано механізм, який передбачений щодо роз`яснення змісту судового рішення.

Тобто, законодавством передбачено механізм надання роз`яснення змісту судового рішення, а не роз`яснення порядку виконання судового рішення.

Зазначена правова позиція знайшла відображення у постанові від 01 вересня 2020 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 806/984/18, адміністративне провадження № К/9901/35602/19 (ЄДРСРУ № 91277028), де досліджувалося питання відмінностей «роз`яснення змісту судового рішення» та «роз`яснення порядку виконання судового рішення».

Вбачається, що в «Заяві про роз`яснення виконання судового рішення», поданій ОСОБА_1 , міститься прохання надати роз`яснення суду з питання повернення помилково сплачених та зарахованих до місцевого бюджету Дніпропетровської міської ради коштів у сумі 2301,00 грн., які, як він вказав зазначено у рішенні апеляційної інстанції, повертаються не шляхом заявлення нових позовних вимог.

Як зазначено вище, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року, ухваленим у даній справі встановлено, що відповідно до квитанції № 216457730 від 07.04.2021 року ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в сумі 2110,00 грн, а з врахуванням суми комісійної винагороди 2154,00 грн. за послуги з евакуації автомобіля; відповідно до квитанції № 216457669 від 07.04.2021 року ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в сумі 144,00 грн. за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, а з врахуванням суми комісійної винагороди 147,00 грн., і отримувачем цих грошових коштів відповідно до квитанцій є КП «Міськавтопарк ДМР». У даній справі позивачем було заявлено вимоги про стягнення (зобов`язання повернути) вказаних грошових коштів з відповідача, який не є їх отримувачем, будь-яких вимог про їх отримання з КП «Міськавтопарк ДМР» у цій справі не заявлялося, дане підприємство не є учасником справи. З цих підстав судом ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог про стягнення з відповідача (зобов`язання повернути) зазначених грошових коштів.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року, винесеною за результатами перегляду в апеляційному порядку рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року, встановлено, що стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача (зобов`язання повернути) заподіяних збитків в сумі 2154,00 грн. за протиправну евакуацію авто; 147,00 грн. - за, начебто, зберігання авто протягом 24 години на майданчику, суд першої інстанції правильно вказав про те, що оскільки отримувачем цих грошових коштів є КП «Міськавтопарк ДМР», яке не є учасником даної справи, відсутні підстави для стягнення вказаних коштів саме з відповідача.

Таким чином, вказаними судовими рішення встановлено, що оскільки отримувачем сплачених ОСОБА_1 грошових коштів збитків в сумі 2154,00 грн. за протиправну евакуацію авто; 147,00 грн. - за, начебто, зберігання авто протягом 24 години на майданчику, що загалом і складає суму 2301,00 грн., є КП «Міськавтопарк ДМР», яке не є учасником даної справи, тому відсутні підстави для стягнення вказаних коштів саме з відповідача Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, а відтак вимоги про їх стягнення з відповідача задоволенню не підлягають.

При цьому в Постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року зазначено про те, що повернення позивачу коштів у вигляді сплаченого ним штрафу за паркування в сумі 347,00 грн. має здійснюватись на підставі та в порядку визначеному Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, а не шляхом заявлення позовної вимоги про стягнення таких коштів з відповідача, і зі змісту мотивувальної частини вказаної Постанови вказане роз`яснення не стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача (зобов`язання повернути) заподіяних збитків в сумі 2154,00 грн. за протиправну евакуацію авто; 147,00 грн. - за, начебто, зберігання авто протягом 24 години на майданчику.

Тобто, із тексту вказаних судових рішень вбачається, що їх зміст труднощів для розуміння не викликає, їх суть є зрозумілою та не є двозначною, в мотивувальних частинах судових рішень, зокрема, зазначено обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; мотиви, з яких у справі суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково, та, зокрема, відмови у задоволенні позивачу у вимогах про стягнення з відповідача на користь позивача заподіяних збитків в сумі 2154,00 грн. за протиправну евакуацію авто; 147,00 грн. - за, начебто, зберігання авто протягом 24 години на майданчику, з посиланням на те, що отримувачем цих грошових коштів є КП «Міськавтопарк ДМР», яке не є учасником даної справи, тому відсутні підстави для стягнення вказаних коштів саме з відповідача.

Резолютивна частина судових рішень містить висновок суду про часткове задоволення позову, про розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. Вбачається, що резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення, всі вимоги ОСОБА_1 в ході розгляду справи є розглянутими.

Як зазначено вище, чинним законодавством України передбачено механізм надання роз`яснення змісту судового рішення, а не роз`яснення порядку виконання судового рішення.

Зважаючи на те, що порушені заявником в «Заяві про роз`яснення виконання судового рішення» питання стосуються роз`яснення порядку виконання рішення суду, до них не може бути застосовано механізм, який передбачений щодо роз`яснення змісту судового рішення, тому зазначена заява задоволенню не підлягає.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що для вирішення питання про повернення (стягнення) сплачених позивачем грошових коштів у сумі 2301,00 грн., з яких 2154,00 грн. за протиправну евакуацію автомобіля; 147,00 грн. - за, начебто, зберігання автомобіля протягом 24 години на майданчику, позивач має право згідно положень Цивільного Кодексу України звернутися з відповідними позовними вимогами в порядку, передбаченому Цивільно-процесуальним законодавством України, до належного відповідача, який, за його твердженням, безпідставно не повертає зазначені грошові кошти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 47, 248, 254, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні «Заяви про роз`яснення виконання судового рішення», поданої ОСОБА_1 у справі №932/4820/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови, стягнення грошових коштів, стягнення моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева