Справа № 420/5725/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5725/23
УХВАЛА
05 квітня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ №44 Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 25.02.2022 року, в частині призову за мобілізацією солдата ОСОБА_1 ; визнати протиправним, та скасувати наказ №19 від 25.02.2022 року ТВО командира Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, - залишено без руху.

03.04.2023 року до суду від позивача - ОСОБА_1 надійшов уточнений адміністративний позов (вхід. № 10293/23), з урахуванням котрого позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ № 44 Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) від 25.02.2022 року в частині призову за мобілізацією солдата ОСОБА_1 , та визнати протиправним та скасувати наказ від 25.02.2022 року №19 ТВО командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини, та заява про поновлення строку звернення до суду (вхід. № 10294/23).

Так, суд повторно наголошує позивачеві, що згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, для звернення до суду у справах щодо призову на військову службу у зв`язку з мобілізацією строк становить один місяць.

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправнимb та скасувати наказ №44 Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 25.02.2022 року, в частині призову за мобілізацією солдата ОСОБА_1 ; визнати протиправним, а також наказ №19 від 25.02.2022 року ТВО командира Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини.

В заяві про поновлення пропущеного строку для звернення до суду позивач - ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувані Накази отримав (був ознайомлений) в березні 2023 року.
Водночас, судом з матеріалів справи встановлено, що 02.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на запит від 20.01.2023 року № 09 надав витяг із Наказу відносно ОСОБА_1 Директору Яковлівського опорного закладу загальної середньої освіти Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Ларисі Бойченко. Водночас, суд зазначає, що позовну заяву було подано лише 22.03.2023 року, тобто із пропущенням законодавчо встановлено терміну для звернення до суду за захистом своїх прав.

Так, суд зазначає, що системного аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд враховує практику Європейського суду з прав людини у справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії, відповідно до яких право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії від 25.01.2000року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Також, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, захист порушених прав, свобод або охоронюваних законом інтересів шляхом звернення до суду може бути реалізовано особою лише в межах установлених приписами чинного законодавства строків.

Відповідно до положень п.9 ч.3 ст.2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, серед іншого, є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Варто зауважити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Необхідність дотримання законодавчо встановленого строку, впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків. Строки це засіб впорядкування суспільних відносин, без якого неможливо уявити діяльність публічної адміністрації, нормативного акта, якою б юридичною силою він не був наділений.

Строком звернення до адміністративного суду є строк, в межах якого особа, котра має право на подання позову, може звернутися до адміністративного суду з метою захисту своїх прав в межах публічно-правових відносин чи для реалізації владних повноважень.

Строк звернення до суду обчислюється, за загальним правилом, з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків, оскільки строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, адже після їх завершення, якщо жодна із сторін не звернулась до суду за захистом прав та охоронюваних законом інтересів, відповідні правовідносини набувають статусу стабільних.

Так, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони, та пов`язані з наявністю дійсно істотних перешкод чи труднощів для своєчасного вчинення відповідних дій.

Зокрема, доказами, котрі свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є відповідний підпис про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.
Водночас, доказами того, що особа апріорі знала про порушення своїх прав, та охоронюваних законом інтересів, є її дії, спрямовані на захист та відновлення порушеного права, як то оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, котрі свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
При цьому, суд зауважує, що жодних належних та допустимих доказів до заяви про поновлення строку звернення до суду, позивачем до суду не надано, що відповідно ставить під сумнів доводи позивача про те, що оскаржувані Накази він отримав (був ознайомлений) лише в березні 2023 року.
Між тим, варто зазначити, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Верховний Суд в Ухвалі від 01 серпня 2022 року по справі № 802/118/17-а, наголосив, що посилання лише на введення воєнного стану на території України, не може вважатися поважною причиною для поновлення строку, без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів на підтвердження того, як саме введення воєнного стану вплинуло, та обумовило його пропуск.

Окрім того, у справах № 544/600/21 від 20.01.2023 року, № 160/26479/21 від 14.09.2022 року, № 140/13772/21 від 22.09.2022, Верховний Суд неодноразово акцентував, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Отже, враховуючи наведене, суд критично ставиться до посилань позивача, що після мобілізації та зарахування до військової частини він був обмежений в пересуванні, в тому числі перебуванні у відрядженні за межами Одеської області, оскільки жодних доказів на підтвердження того, як саме введення воєнного стану вплинуло, та обумовило пропуск законодавчо встановлено місячного терміну звернення до суду, позивачем до позовної заяви не додано.

Крім того, суд наголошував, що згідно ч.1 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно п.4 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Так, позивач у якості відповідачів зазначає ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), а також Військову частину НОМЕР_1 .

Водночас, відповідно до наданого уточненого адміністративного позову (від 03.04.2023 року вхід. № 10293/23) позивач повторно просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ № 44 Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) від 25.02.2022 року в частині призову за мобілізацією солдата ОСОБА_1 , та визнати протиправним та скасувати наказ від 25.02.2022 року №19 ТВО командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини.

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем не визначено чітко відповідачів у контексті заявлених позовних вимог та спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також з метою надання позивачеві можливості у повному обсязі, з урахуванням вище окреслених акцентів суду, усунути недоліки позовної заяви, суд вважає за неолбхідне продовжити ОСОБА_1 строк для їх усунення, протягом п`яти днів з дня отримання даного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 121, 160, 169, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
1. Продовжити позивачеві - ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.

2. Повідомити позивача - ОСОБА_1 про необхідність протягом п`яти днів, з дня отримання даного судового рішення, у повному обсязі, з урахуванням вище окреслених акцентів суду, усунути недоліки позовної заяви.

3. Роз`яснити позивачеві ОСОБА_1 , що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде повернуто позивачеві відповідно до приписів п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Харченко