Справа № 460/16639/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/16639/21 пров. № А/857/17278/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів : Шинкар Т.І., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання : Хабазні Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних засобів» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року (ухвалене головуючою-суддею Дорошенко Н.О., час ухвалення рішення 17 год 57 хв у м. Рівне, повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2022 року) у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних засобів» до Дубенської міської ради про визнання протиправними та нечинним рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Дубенський завод гумово-технічних виробів» (далі ПрАТ «Дубенський завод ГТВ», Товариство, Завод, позивач) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило визнати протиправним та нечинним рішення Дубенської міської ради №4207 від 15.07.2015 «Про затвердження Генерального плану (далі - Генплан) м. Дубно Рівненської області» в частині встановлення санітарно-захисної зони (далі - СЗЗ) для об`єкта ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» в розмірі 100 метрів в текстовій та графічній частині з моменту прийняття, та залишити в цій частині в силі положення про розмір СЗЗ в редакції Генплану м. Дубно, розробленого у 1993 році Київським Науково-дослідним і проектним інститутом містобудування, затвердженого рішенням Рівненської обласної ради у 1994 році, протиправним та нечинним рішення Дубенської міської ради №4277 від 09.09.2015 «Про затвердження Плану зонування території (зонінг) м. Дубно Рівненської області» в частині встановлення зони В-4 для об`єкта ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» та зони Ж1-п в межах трьохсотметрової нормативної СЗЗ підприємства в текстовій та графічній частині з моменту прийняття, визнати протиправним та нечинним рішення Дубенської міської ради №1708 від 26.05.2017 «Про затвердження детального плану територій в м. Дубно в районі вулиць Григорія Чубая, Святослава Балея та провулку Берестецького» в частині встановлення СЗЗ для об`єкта ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» в розмірі 100 метрів в текстовій та графічній частині з моменту прийняття та зобов`язати відповідача та її виконавчі органи, а також посадових осіб Дубенської міської ради та її виконавчих органів враховувати наявність встановленої для ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» СЗЗ в розмірі 300 метрів виходячи з положення про її розмір в редакції Генплану м. Дубно, розробленого у 1993 році Київським Науково-дослідним і проектним інститутом містобудування, затвердженого рішенням Рівненської обласної ради у 1994 році, в тому числі відповідно до графічних матеріалів, при прийнятті будь-яких управлінських рішень та/або вчиненні будь-яких дій.

Позов мотивований тим, що оспорювані рішення прийняті без отримання згоди Товариства на перепрофілювання території в IV клас шкідливості, без здійснення реконструкції виробництва, без проведення розрахунків та лабораторних досліджень, якими б встановлювалось, що на межі житлової забудови та прирівняних до неї об`єктів концентрації шкідливих речовин у атмосферному повітрі, рівні шуму, вібрації, ультразвуку, електромагнітних та іонізуючих випромінювань, статичної електрики не перевищують гігієнічні нормативи, без затвердження такого висновку Головним державним санітарним лікарем України, в порушення заборони на розширення сельбищної території за рахунок території СЗЗ та з численними порушеннями інших вимог законодавства та прав і законних інтересів позивача. Також вказує, що оспорювані рішення суперечать вимогам ч.2 ст.114 Земельного кодексу України (далі ЗК України), п.5.5.6 ДБН Б.1.1-15:2012, п.6 ч.3 ст.18. п.4 ч.4 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 (далі Закон №3038) п.п.5.4, 5.7, 5.9, 5.10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №173 від 19.06.1996 (далі Державні санітарні правила, ДСП, в редакції наказу №653 від 31.08.2009, чинного на момент прийняття оспорюваних рішень).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що міська рада відповідно до вимог Закону №3038 не зобов`язана була отримувати будь-яку згоду позивача під час розробки містобудівної документації, яка зокрема встановлює СЗЗ для ПрАТ «Дубенський завод ГТВ». Товариство могло скористатися правом своєї участі в обговоренні проекту спірного Генплану. При цьому, міською радою були дотримані вимоги ст.21 цього Закону в частині організації та проведенні громадських слухань стосовно вказаного проекту Генплану. На противагу доводам позивача про зменшення оспорюваними рішеннями СЗЗ та примусового перепрофілювання Товариства в інший клас шкідливості зазначає, що не зважаючи на те, що на момент затвердження спірного Генплану, СЗЗ Товариством була вже недотримана, жодні положення цієї містобудівної документації не передбачають СЗЗ ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» в розмірі 100 метрів, як стверджує позивач.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2022 у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» подало апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги Товариства задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оспорюване рішення про затвердження Генплану м. Дубно є протиправним, оскільки у незаконний спосіб передбачає зменшення СЗЗ ПрАТ «Дубенський завод ГТВ», у порівнянні з діючою нормативною СЗЗ підприємства, з резервом її під житлове будівництво. Судом не враховано відомості Схеми існуючих планувальних обмежень та проектних планувальних обмежень Генплану м. Дубно в редакції 2015 року, розмір яких на підставі візуального дослідження письмових доказів є різним. При цьому, Схема існуючих планувальних обмежень позначає межі СЗЗ, яка відповідає СЗЗ підприємств І-ІІІ класу шкідливості, а Схема проектних планувальних обмежень позначає межі СЗЗ, яка відповідає СЗЗ підприємств IV-V класу шкідливості. Вказані зміни свідчать про те, що в межах планової реалізації Генплану м. Дубно, СЗЗ планується до зменшення з перепрофілювання Товариства з підприємства 3 класу шкідливості у 4 клас шкідливості. Судом першої інстанції не було взято до уваги основні положення Генплану, які передбачають серед іншого облаштування СЗЗ, оздоровлення, благоустрій та озеленення їх територій, в тому числі за рахунок звільнених на промислових майданчиках територій. При цьому, в СЗЗ від комунальних та виробничих об`єктів забороняється розміщення житлової забудови, дитячих дошкільних установ, тощо. Також судом першої інстанції були проігноровані прямі приписи «Пояснювальної записки» Генплану, зокрема, розділ 8 «Територіальний розвиток», враховуючи планувальні напрямки розвитку м. Дубно та необхідність подальшого поліпшення житлових умов населення, визначені як резервні (після 2035 року) передбачає можливість забудови земельної ділянки в районі заводу ГТВ, за умови зменшення СЗЗ, що не узгоджується з нормами санітарного законодавства щодо заборони резервування з метою житлового будівництва СЗЗ підприємств (навіть за умови їх зменшення у встановленому порядку). Судом також було проігноровано висновок спеціального органу у сфері містобудування м. Дубно, Управління архітектури, будівництва та земельних питань Дубенської міської ради, яке підтверджує факт зменшення СЗЗ ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» до 100 метрів відповідно до проектних рішень Генплану. Також вказане Управління у листі від 19.01.2021 повідомляє, що проектним рішенням Генплану м. Дубно передбачено зменшення СЗЗ Товариства, внаслідок чого підприємство з ІІІ класу шкідливості перепрофільовується у IV клас шкідливості. Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції та не наведено обґрунтувань незгоди з такими висновками. Суд першої інстанції також з формальних підстав проігнорував належні докази, підготовлені спеціалістами, зокрема, Технічний звіт, який підтверджує зменшення СЗЗ з 300 до 100 метрів. Також суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин положення Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №173 від 19.06.1996 (далі Санітарні правила, в редакції наказу №653 від 31.08.2009, чинного на момент прийняття оспорюваних рішень), відповідно до яких зменшення СЗЗ для підприємств I-III класів небезпеки затверджуються Головним державним санітарним лікарем України на підставі висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи проектних матеріалів на будівництво об`єктів. При цьому, іншого порядку та підстав зменшення СЗЗ законодавство України не передбачає. Доказів на підтвердження дотримання описаного вище порядку зменшення СЗЗ відповідач суду не надав. Щодо неможливості резерву для житлової забудови території СЗЗ підприємств зазначає, що абз.8 п.5.4 Санітарних правил визначено, що територія СЗЗ не повинна розглядатись як резерв нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту об`єктів підприємства та розширення сельбищної території. Також скаржник зазначає, що при прийнятті оспорюваного акту мало місце порушення принципу юридичної визначеності, що не було враховано судом першої інстанції. В порушення норм процесуального права судом першої інстанції не аналізувалося питання законності резервування території СЗЗ Товариства під житлове будівництво. Також в порушення норм процесуального права судом першої інстанції не було враховано відомості Технічного звіту. Щодо незаконності оскаржуваного рішення в частині зонінгу зазначає, що оспорюване рішення відповідача є протиправним, оскільки у незаконний спосіб на місці СЗЗ ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» розміщено зону Ж-1п, а зонування заводу змінено із зони В-3 на зону В-4, що не відповідає містобудівній документації вищого рівня та чинному законодавству. Щодо протиправності оскаржуваного рішення суду в частині Детального плану території вказує на протиправність оспорюваного рішення про його затвердження, оскільки у незаконний спосіб на місці СЗЗ Товариства розміщено зону житлової забудови, а СЗЗ як планувальне обмеження позначено в розмірі 100 метрів. Суд також проігнорував наявність зауважень профільного органу у сфері санітарної безпеки, зокрема, лист Головного управління Держпродспоживслужби у Рівненській області від 19.01.2021, відповідно до якого на адресу міського голову м. Дубно листом від 08.02.2017 було направлено зауваження до містобудівної документації проекту Детального плану території м. Дубно в районі вулиць Григорія Чубая, Святослава Балея та провулку Берестецького. Зі змісту цього листа вбачається, що в проекті містобудівної документації, на думку ГУ Держпродспоживслужби у Рівненській області, не витримана СЗЗ Товариства. Зміна функціонального використання земельної ділянки, на якій розташовано виробництво позивача, покладає на нього додаткові обов`язки, зокрема, визначення нового зонування території, зменшення розміру СЗЗ, розміщення території Товариства в межах зони IV класу шкідливості та встановлення зони житлової забудови у безпосередній близькості від виробничих потужностей підприємства створює ускладення у вигляді необхідності отримання зонального погодження при намірах додаткової забудови земельної ділянки, на якій знаходяться виробничі потужності заводу, неможливості збільшення площі об`єктів нерухомого майна та неможливості збільшення обсягу виробництва продукції. Крім того, допустимість забудови території житловими будинками впливає на обсяг господарської діяльності відповідно до діючих документів дозвільного характеру Товариства. При цьому, з урахуванням наявного у Товариства дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, господарська діяльність позивача здійснюється з дотриманням прав мешканців існуючої житлової забудови, оскільки обсяги викидів на межі такої житлової забудови не перевищують гранично допустимих нормативів, що не було враховано судом першої інстанції. Отже, документи, які обґрунтовують обсяги викидів підтверджують факт відсутності порушень прав мешканців існуючої житлової забудови у зв`язку з господарською діяльністю ПрАТ «Дубенський завод ГТВ». Водночас, вказаними документами підтверджується необхідність обмеження обсягів господарської діяльності позивача у разі розміщення нової житлової забудови в зоні, визначеній оспорюваним Детальним планом територій.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» () зареєстроване як юридична особа, розташоване та здійснює виробничу діяльність за адресою : вулиця Млинівська, 69, місто Дубно, Рівненська область.

Дубенською міською радою було прийнято рішення №4207 від 15.07.2015 «Про затвердження Генплану міста Дубно Рівненської області», яким затверджено Генплан міста Дубно, розроблений Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя» (далі ДП «Український ДНДІПМ «Діпромісто» ім. Ю.М.Білоконя) з історико-архітектурним опорним планом міста з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів, розроблений Науково-дослідним інститутом пам`яткоохоронних досліджень Міністерства культури України (пункт 1). Вважати таким, що втратив чинність, Генплан міста Дубно, розроблений у 1993 році Київським науково-дослідним і проектним інститутом містобудування.

У подальшому, Дубенською міською радою було прийнято рішення №4277 від 09.09.2015 «Про затвердження Плану зонування території (зонінг) міста Дубно Рівненської області», яким затверджено План зонування території (зонінг) міста, розроблений ДП «Український ДНДІПМ «Діпромісто» ім.Ю.М. Білоконя».

26.05.2017 Дубенською міською радою було прийнято рішення за №1708 «Про затвердження детального плану території в міста Дубно в районі вулиць Григорія Чубая, Святослава Балея та провулку Берестецького», яким затверджено детальний план території (далі - ДПТ) в місті Дубно в районі вулиць Григорія Чубая, Святослава Балея та провулку Берестецького.

Вважаючи протиправними оспорювані рішення в частині зменшення санітарно-захисної зони Товариства з 300 метрів до 100 метрів, ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» звернулося до адміністративного суду з вимогою про визнання їх нечинними у відповідній частині, а також зобов`язати відповідача, його виконавчі органи та посадових осіб вчинити певні дії.

Відмовляючи повністю у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при розробленні та затвердженні спірної містобудівної документації, орган місцевого самоврядування дотримався вимог ст.ст.17, 21 Закону №3038, Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» №1160-IV від 11.09.2003 (далі Закон №1160) та Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №555 від 25.05.2011 (далі Порядок №555, в редакції постанови Уряду №532 від 24.07.2013, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). При цьому, Товариство не скористалося правом своєї участі при прийнятті регуляторного акту у спосіб, зокрема, подання до регуляторних актів зауважень та пропозицій щодо оприлюднених проєктів регуляторних актів, участі у відкритих обговореннях питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю тощо і судом не встановлено фактів свавільної поведінки відповідача в процедурі прийняття оспорюваних рішень, яка відповідає вимогам чинного законодавства. Стосовно доводів позивача щодо зменшення СЗЗ та віднесення підприємства до іншого класу шкідливості, суд першої інстанції вказав, що на час затвердження Генплану м. Дубно нормативна 300-метрова СЗЗ Товариством вже була недотримана, що не заперечив позивач, водночас, жодні положення спірної містобудівної документації не передбачають встановлення СЗЗ ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» в розмірі 100 метрів. При цьому, суд констатував, що на Схемі існуючих планувальних обмежень Генплану м. Дубно не передбачено зменшення СЗЗ Товариства. Суд вважав, що відмінність СЗЗ на Схемі проектних планувальних обмежень та на Схемі існуючих планувальних обмежень не свідчить про фактичне зменшення існуючої (нормативної) СЗЗ, позаяк з текстової частини Генплану достеменно встановлено, що містобудівна документація передбачає можливість перспективної житлової забудови на територіях, що входять до складу нормативних СЗЗ лише після отримання відповідного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи про скорочення СЗЗ у визначеному чинним законодавством порядку. На час судового розгляду жодних дій, спрямованих на зменшення позивачу санітарно-захисної зони, вчинено не було, доказів протилежного матеріали судової справи не містять. Отже, суд першої інстанції встановив, що встановлення Генпланом м. Дубно Товариству СЗЗ в розмірі 100 метрів не було встановлено жодними доказами.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суду першої інстанції прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що розмір СЗЗ для ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» відповідно до п.10 класу ІІІ Додатку №4 до ДСП, встановлено на рівні 300 метрів. Дана обставина не заперечується сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведених вище процесуальних норм, а також завдань адміністративного судочинства, колегія суддів вважає за необхідне надати відповідну правову оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам сторін, враховуючи підстави та предмет позову, а також висловлених відповідачем заперечень.

На думку колегії суддів, спірним правовідносинам слід надати правову оцінку в контексті положень Закону №3038, ЗК України, ДБН Б.1.1-15:2012 та ДСП.

Згідно дефініції, наведеної у статті 1 Закону №3038, генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №3038, генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту, який відповідно до частини третьої цієї статті розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно ч.6, 7 ст.17 Закону №3038, рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, які організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Частиною десятою статті 17 Закону №3038 передбачено, що до складу генерального плану населеного пункту обов`язково включаються планувальні рішення детальних планів територій (у тому числі формування земельних ділянок), на яких планується розміщення : за рахунок державного або місцевого бюджету: об`єктів соціальної інфраструктури (освіти, охорони здоров`я, культури, житлово-комунального господарства); об`єктів, передбачених Генеральною схемою планування території України та схемою планування області; об`єктів, для розташування яких відповідно до закону може здійснюватися примусове відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності (якщо розташування таких об`єктів передбачено генеральним планом населеного пункту); інших об`єктів, визначених замовником у завданні на проектування. Після затвердження генерального плану населеного пункту відомості про такі земельні ділянки підлягають внесенню до Державного земельного кадастру. Проектні рішення генерального плану населеного пункту повинні включати межі та правові режими всіх режимоутворюючих об`єктів та всіх обмежень у використанні земель (у тому числі обмежень у використанні земель у сфері забудови), встановлених до або під час розроблення проекту генерального плану (у тому числі межі та правові режими територій і об`єктів природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду, прибережних захисних смуг, водоохоронних зон, пляжних зон, інших охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель).

За змістом ч.16 ст.17 Закону №3038, генеральні плани міст підлягають обов`язковій експертизі містобудівної документації. Проведення експертизи містобудівної документації генеральних планів сіл та селищ може здійснюватися за рішенням замовників.

Згідно ч.1 ст.18 Закону №3038, у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту розробляється план зонування території з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці (абз.2 ч.1 ст.18 Закону №3038).

Відповідно до п.6 ч.3 ст.18 Закону №3038, зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог, зокрема, узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями.

Положення генерального плану населеного пункту або комплексного плану, згідно ч.1 ст.19 Закону №3038, деталізує детальний план території, який визначає планувальну організацію і розвиток частини території населеного пункту або території за його межами без зміни функціонального призначення цієї території, та розробляється з урахуванням обмежень у використанні земель.

Детальний план території розробляється за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради з метою визначення планувальної організації, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці. Детальні плани територій одночасно з їх затвердженням стають невід`ємними складовими генерального плану населеного пункту та/або комплексного плану (абз.2, 3 ч.1 ст.19 Закону №3038).

Згідно ч.4 ст.19 Закону №3038, детальний план території визначає: принципи планувально-просторової організації забудови; червоні лінії та лінії регулювання забудови; у межах визначеного комплексним планом, генеральним планом населеного пункту функціонального призначення режим та параметри забудови території, розподіл територій згідно з будівельними нормами; містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; черговість та обсяги інженерної підготовки території; систему інженерних мереж; порядок організації транспортного і пішохідного руху; порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

З представлених позивачем суду апеляційної інстанції Схеми існуючих та проектних планувальних обмежень Генплану м. Дубно вбачається, що розміри СЗЗ є різними.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами представника позивача, що такі зміни є очевидними та їх встановлення не потребувало залучення відповідних спеціалістів чи експертів, і представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився та не надав суду відповідних доказів у спростування доводів скаржника.

Також, наведені вище аргументи дають підстави для висновку, що в межах реалізації спірного Генплану відбувається зменшення СЗЗ з перепрофілюванням з III класу шкідливості в підприємство IV класу шкідливості.

При цьому, як видно з матеріалів справи, Генплан («Основні положення») в Розділі 12 містить пропозиції щодо охорони навколишнього природного середовища, а саме : «облаштування санітарно-захисних зон діючих виробничих, комунальних, транспортних об`єктів, оздоровлення, благоустрій та озеленення їх територій, в тому числі за рахунок звільнених на промислових майданчиках територій (в результаті закриття, передислокації чи перепрофілізації виробництв. В СЗЗ від комунальних та виробничих об`єктів забороняється розміщення житлової забудови, дитячих дошкільних установ, тощо.»

Тобто, Генплан містить рішення про заборону розміщення житлової забудови навіть за умови часткового звільнення території СЗЗ виробничих підприємств.

Натомість, зазначається, що звільнені промислові майданчики слід озеленювати та здійснювати їх благоустрій, а не розміщувати зону житлової забудови безпосередньо в СЗЗ підприємств.

Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон №280/97), органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно ст.25 Закону №280/97, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

При цьому, статтею 26 цього Закону органи місцевого самоврядування не уповноважені вирішувати питання щодо зміни СЗЗ.

Колегія суддів вважає, що в органу місцевого самоврядування відсутні будь-які повноваження щодо встановлення розмірів СЗЗ, їх коригування, зокрема, зменшення розміру СЗЗ та перепрофілювання підприємства в інший клас шкідливості немає.

Колегія суддів враховує, що Департаментом екології та природних ресурсів Рівненської ОДА 14.03.2017 було видано Товариству Дозвіл №-18 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з необмеженим строком дії.

Пунктами 1.2-1.3 Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №108 від 09.03.2006, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.03.2006 за №341/12215 (далі Інструкція №108) визначено, що документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців (далі - Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів), є невід`ємною частиною заяви на отримання дозволу на викиди.

При цьому, відповідно до п.п.2.7.4 п.2.7 Розділу 2 «Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів», у відомостях про район, де розташовано підприємство, наноситься межа СЗЗ.

Відповідно до аркушу 10 документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів (Генплан підприємства), нанесено нормативну СЗЗ 300 метрів.

На думку колегії суддів, вказані документи свідчать про відповідність діяльності Товариства вимогам чинного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, санітарним нормам та встановленому порядку ведення господарської діяльності, в тому числі в частині необхідності отримання документів дозвільного характеру.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про невідповідність спірного Генплану м. Дубно вимогам законодавства, оскільки діючою до моменту його затвердження містобудівною документацією закріплено наявність планувального обмеження - СЗЗ навколо Товариства розміром 300 м.

Згідно ч.1, 2 ст.114 ЗК України, санітарно-захисні зони створюються навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови. У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей.

За змістом наведених норм, СЗЗ встановлюються з метою захисту населення від шкідливого впливу таких об`єктів, такі зони встановлюють від джерел шкідливості до межі житлової забудови.

Державні санітарні правила включають основні гігієнічні вимоги до планування і забудови як нових, так і існуючих міських та сільських поселень України їх санітарного упорядкування та оздоровлення.

Відповідно до п.1.2 ДСП, вони є обов`язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами-громадянами інших держав.

При цьому, абз.8 п.5.4 ДСП визначено, що територія санітарно-захисної зони не повинна розглядатись як резерв нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту об`єктів підприємства та розширення сельбищної території.

Більше того, вказаними Правилами визначено, що у СЗЗ не можна допускати розміщення житлових будинків з придомовими територіями, гуртожитків, готелів, будинків для приїжджих, аварійних селищ; дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, лікувально-профілактичних та оздоровчих установ загального та спеціального призначення а стаціонарами, наркологічних диспансерів: спортивних споруд, садів, парків, садівницьких товариств; охоронних зон джерел водопостачання, водозабірних споруд та споруд водопровідної розподільної мережі.

Таким чином, розмір СЗЗ від виробничих потужностей Товариства до житлової забудови та прирівняних до неї об`єктів встановлено ДСП, з огляду на санітарну класифікацію підприємства, а саме : для хімічних підприємств, що здійснюють виробництво по виготовленню шин, гумових технічних виробів, ебоніту та клеєного взуття, а також гумової суміші для них, встановлено нормативну СЗЗ на рівні 300 м.

Колегія суддів погоджуються з позицією позивача, що планування розміщення земельних ділянок для будівництва індивідуального житлового будинку оспорюваними рішеннями суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки територія та землі в СЗЗ в м. Дубно повинні використовуватися з метою відокремлення об`єктів (які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо) для забезпечення і охорони прав громадян та інтересів підприємства від територій житлової забудови.

При цьому, суд першої інстанції не врахував лист Управління архітектури, будівництва та земельних питань Дубенської міської ради №1/12-301 від 28.12.2020, у відповідності до проектних рішень Генплану м. Дубно (схем проектних планувальних обмежень), затвердженого рішенням Дубенської міської ради №4207 від 15.07.2015 та Плану зонування (зонінг) м. Дубно СЗЗ ПрАТ Дубенський завод ГТВ становить не 300 м, а 100 м, внаслідок чого зазначене підприємство з III класу шкідливості (СЗЗ - 300 м) перепрофілювалось у IV клас шкідливості (СЗЗ - 100 м), що досягається завдяки реконструкції виробництва з покращенням технологічного процесу, і як наслідок мінімізування СЗЗ.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що жодних пропозицій чи рекомендацій від Дубенської міської ради та Управління архітектури, будівництва та земельних питань Дубенської міської ради позивач не отримував.

Вказані зміни стосовно перепрофілювання, рішення про покращення технологічного процесу підприємством у зв`язку з розробкою на виконання Генплану м. Дубна не приймались, не планувалися та не погоджувалися з позивачем.

На думку колегії суддів, вказане свідчить про втручання в господарську діяльність Товариства та порушує його законні інтереси.

При цьому, колегія суддів зазначає, що будь-який інтерес, який захищений законом, повинен бути врахований при розробці містобудівної документації, незалежно від участі суб`єкта таких відносин у обговоренні її проекту.

Відповідно до п.4.3, 4.5 ДБН Б.1.1-15:2012, Генплан визначає основні принципи і напрямки планувальної організації та функціонального призначення території, формування системи громадського обслуговування населення, організації вулично-дорожньої та транспортної мережі, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, цивільного захисту території та населення від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони навколишнього природного середовища, охорони та збереження культурної спадщини та традиційного характеру середовища історичних населених пунктів, а також послідовність реалізації рішень, у тому числі етапність освоєння території.

Відповідно до п.5.5.3 ДБН Б.1.1-5:2012 Схему існуючих планувальних обмежень виконують на копії плану існуючого використання території.

На Схемі існуючих планувальних обмежень відображають існуючі обмеження, встановлені відповідно до законів України, нормативно-правових та нормативних актів, а саме : а) території зі складними інженерними умовами (підвищеної сейсмічності, підтоплення, затоплення, зсувів, просідань внаслідок гірських виробок тощо); б) зони з перевищенням нормативного рівня впливу електричних і магнітних полів, випромінювань і опромінювань, шумового впливу, забруднення хімічними, біологічними шкідливими речовинами, радіаційного забруднення; в) ділянки та санітарно-захисні зони виробничих і комунально-складських підприємств, кладовищ, охоронні зони інженерних комунікацій, ділянки території, що використовувались під скотомогильники, звалища, склади токсичних речовин, вибухівки, зони відвалів, териконів тощо; г) зони санітарної охорони об`єктів водопостачання та охоронні зони об`єктів інженерної інфраструктури; д) прибережні захисні смути річок, морів, інших водойм та водних об`єктів, смуги відведення канатів; е)території, що мають статус земель історико-культурного призначення; ж) території історичних ареалів; з)зони охорони пам`яток культурної спадщини; и) території заповідників, заказників, регіональних ландшафтних парків, інших об`єктів природно-заповідного фонду, а також природоохоронного, курортно-оздоровчого та рекреаційного призначення з відповідними охоронними зонами; к) місця залягання розвіданих запасів корисних копалин; л) особливо цінні сільськогосподарські землі.

Пункт 5.5.6 ДБН передбачено, що п.5.5.6 Схему проектних планувальних обмежень виконують на копії основного креслення.

На Схемі проектних планувальних обмежень відображають проектні пропозиції щодо встановлення санітарно-захисних зон, захисних смуг та інших територій (у тому числі території, що мають статус земель історико-культурного призначення, території історичних ареалів, зони охорони пам`яток культурної спадщини), де згідно із законодавством встановлені відповідні обмеження на їх використання після реалізації рішень та заходів генерального плану.

Рішення генерального плану беруться за основу при розробленні інших видів містобудівної документації на місцевому рівні - Плану зонування території, що уточнює положення генерального плану та деталізують їх у більш крупному масштабі просторову організацію забудови.

Таким чином, графічна частина Генплану «Схема проектних планувальних обмежень», що містить СЗЗ ПрАТ Дубенський завод ГТВ в розмірі 100 м, а не 300 м є містобудівною документацією, що створює умови для її зменшення, зміни зонування на підставі містобудівної документації нижчого рівня (зонінгу, ДПТ), забудови вказаної СЗЗ житловими будинками, що грубо суперечить встановленим санітарним нормам.

Позивач не заперечував, що Схемою існуючих планувальних обмежень Генплану м. Дубно дотримано нормативного розміру СЗЗ відповідно до ДСП 173-96 на рівні 300 м.

Водночас, оскаржував прийняте рішення про затвердження містобудівної документації саме в частині проектних планувальних рішень, які суперечать як самому змісту Генплану, так і нормам матеріального права, оскільки таке рішення створює умови розглядати встановлену СЗЗ ПрАТ Дубенський завод ГТВ як резерв житлової забудови.

Колегія суддів звертає увагу на те, що план зонування території м. Дубно розроблений на основі Генплану м. Дубно з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території (зонінг) м. Дубно складається з графічних та текстових матеріалів (схеми зонування території міста та пояснювальної записки).

Відповідно до схеми зонування території м. Дубно (графічної частини зонінгу), за місцезнаходженням ПрАТ Дубенський завод ГТВ розміщено зону В-4, в межах СЗЗ в 100 м - С-6, а поза нею (в межах санітарної зони до 300 м) - зони Ж-1п, Ж-1 в південній частині.

Відповідно до п.2.4 текстової частини зонінгу, встановлені зони відповідають наступним : В-4 - зона підприємств IV класу шкідливості; С-6 - зона земельних насаджень в СЗЗ; Ж-1 - зона садибної житлової забудови; Ж-1п - зона садибної житлової забудови (перспективна).

При цьому, відповідно до аркушу 39 пояснювальної записки до зонінгу, зона Ж-1п формується на території, де рішеннями Генплану передбачається резервування під житлову садибну забудову (вулиці Берестецька, Чубая). Зона передбачена для освоєння за умови зменшення СЗЗ ПрАТ Дубенський завод ГТВ.

До зони В-4 входять території, на яких за містобудівною документацією розміщуються виробничі, транспортні, комунально-складські підприємства та пов`язані з цією функцією об`єкти, які потребують СЗЗ 100 м. Зона формується підприємствами IV-V класу шкідливості в районах, передбачених містобудівною документацією під такий вид забудови.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що вказане не відповідає положенням ДСП, відповідно до яких ПрАТ Дубенський завод ГТВ відноситься до підприємств III класу шкідливості з нормативною СЗЗ в 300 метрів, що відповідає відомостям, які подавались для отримання Товариством дозволу на викиди шкідливих речовин в атмосферне повітря, є чинними на дату прийняття рішень і на даний час.

Разом з тим, пунктом 5.4 ДСП визначено, що промислові, сільськогосподарські та інші об`єкти, що є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними та біологічними факторами, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови СЗЗ.

СЗЗ слід встановлювати від джерел шкідливості до межі житлової забудови, ділянок громадських установ, будинків і споруд, в тому числі дитячих, навчальних, лікувально-профілактичних установ, закладів соціального забезпечення, спортивних споруд та інше, а також територій парків, садів, скверів та інших об`єктів зеленого будівництва загального користування, ділянок оздоровчих та фізкультурно-спортивних установ, місць відпочинку, садівницьких товариств та інших, прирівняних до них об`єктів, в тому числі :

- для підприємств з технологічними процесами, які є джерелами забруднення атмосферного повітря шкідливими, із неприємним запахом хімічними речовинами та біологічними факторами, безпосередньо від джерел забруднення атмосфери організованими викидами (через труби, шахти) або неорганізованими викидами (через ліхтарі будівель, димлячі і паруючі поверхні технологічних установок та інших споруд тощо), а також від місць розвантаження сировини, промпродуктів або відкритих складів;

- для підприємств з технологічними процесами, які є джерелами шуму, ультразвуку, вібрації, статичної електрики, електромагнітних та іонізуючих випромінювань та інших шкідливих факторів - від будівель, споруд та майданчиків, де встановлено обладнання (агрегати, механізми), що створює ці шкідливості;

- для теплових електростанцій, промислових та опалювальних котелень - від димарів та місць зберігання і підготовки палива, джерел шуму;

- для санітарно-технічних споруд та установок комунального призначення, а також сільськогосподарських підприємств та об`єктів - від межі об`єкта.

Територія СЗЗ не повинна розглядатись як резерв нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту об`єктів підприємства та розширення сельбищної території.

Відповідно до п.5.7, 5.9 ДСП, розміри СЗЗ можуть бути зменшені, коли в результаті розрахунків та лабораторних досліджень, проведених для району розташування підприємств або іншого виробничого об`єкта, буде встановлено, що на межі житлової забудови та прирівняних до неї об`єктів концентрації шкідливих речовин у атмосферному повітрі, рівні шуму, вібрації, ультразвуку, електромагнітних та іонізуючих випромінювань, статичної електрики не перевищуватимуть гігієнічні нормативи. Розміри СЗЗ для нових видів виробництв, підприємств та інших виробничих об`єктів з новими технологіями, а також зміна цих зон (збільшення чи зменшення згідно з пунктом 5.7) затверджуються Головним державним санітарним лікарем України на підставі висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи проектних матеріалів на будівництво зазначених об`єктів.

Колегія суддів враховує інформацію, надану листом Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №12.2-10/1210 від 21.01.2021, згідно якої в реєстрі висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи, виданих Держпродспоживслужбою, відсутні висновки такої щодо СЗЗ позивача.

Таким чином, у відповідача не було правових підстав для будь-яких змін розміру СЗЗ у містобудівній документації.

На думку колегії суддів, вказані зміни можливі лише за наявності рішень уповноважених органів, зокрема, Головного санітарного лікаря, прийнятих на підставі відповідних лабораторних досліджень та розрахунків, чого суд першої інстанції не врахував.

Крім того, колегія суддів вважає, що зменшення СЗЗ міською радою здійснене всупереч встановленим нормам законодавства щодо наявності відповідних розрахункових даних викидів в атмосферу, що допускають таке зменшення, порушує законне право позивача на ведення господарської діяльності в межах отриманих дозвільних документів та обов`язок органу місцевого самоврядування щодо невтручання в господарську діяльність суб`єкта, що здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства.

Більше того, прийняття Дубенською міською радою оспорюваних рішень порушує легітимні очікування позивача на подальше використання цієї території як зони зі спеціальним статусом, що відділяє зону житлової забудови від промислової зони.

Колегія суддів звертає увагу на те, що виходячи з наведеного у статті 1 Закону №1160 визначення поняття регуляторного акту, такий має свої власні, специфічні й притаманні лише йому ознаки, зокрема, такий акт або його окремі положення спрямовані на правове регулювання саме господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання шляхом встановлення, зміни чи скасування норм права саме у цих правовідносинах.

Разом з тим, предметом даного позову є правовідносини у сфері містобудівної діяльності, а відтак з урахуванням положень статті 3 Закону №3038, норми Закону №1160 до спірних правовідносин, на думку колегії суддів, не застосовуються.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про застосування норм Закону №1160 при вирішенні даного публічно-правового спору.

Виходячи з положень статей 18, 19 Закону №3038, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, якими були затрверджені план зонування та детальний план території, на думку колегії суддів, є похідними, а відтак враховуючи висновок суду апеляційної інстанції про протиправність рішення про затвердження Генерального плану населеного пункту, задоволенню підлягають і вказані похідні вимоги.

З огляду на порушення прав та законних інтересів позивача внаслідок прийняття відповідачем оспорюваного рішення Дубенської міської ради №4207 від 15.07.2015 «Про затвердження Генерального плану м. Дубно Рівненської області» вимоги про визнання протиправними та нечинними рішення Дубенської міської ради №4277 від 09.09.2015 «Про затвердження Плану зонування території (зонінг) м. Дубно Рівненської області» в частині встановлення зони В-4 для об`єкта Приватне акціонерне товариство «Дубенський завод гумово-технічних засобів» та зони Ж1-п в межах трьохсотметрової нормативної СЗЗ підприємства в текстовій та графічній частині з моменту прийняття та рішення Дубенської міської ради №1708 від 26.05.2017 «Про затвердження детального плану територій в м. Дубно в районі вулиць Григорія Чубая, Святослава Балея та провулку Берестецького» в частині встановлення СЗЗ для об`єкта ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» в розмірі 100 метрів в текстовій та графічній частині з моменту прийняття є похідними від рішення Дубенської міської ради №4207 від 15.07.2015 «Про затвердження Генерального плану (далі - Генплан) м. Дубно Рівненської області», яке визнано судом протиправним, а відтак такі також підлягають задоволенню.

Вимогу про зобов`язання відповідача та її виконавчі органи, а також посадових осіб Дубенської міської ради та її виконавчих органів враховувати наявність встановленої для ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» СЗЗ в розмірі 300 метрів, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, з огляду на те, що по-перше, виконавчі органи та їх посадові особи не були залучені до участі у даній справі, а по друге вказану вимогу колегія суддів вважає передчасною, оскільки виходячи з положень статей 14, 370 КАС України, рішення у даній справі, яким правовідносини між сторонами приведено до попереднього стану, є обов`язковим до виконання.

Суд першої не взяв до уваги вищенаведеного та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних засобів» задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року по справі №460/16639/21 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних засобів» до Дубенської міської ради про визнання протиправними та нечинним рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та нечинним рішення Дубенської міської ради №4207 від 15 липня 2015 року «Про затвердження Генерального плану м. Дубно Рівненської області» в частині встановлення санітарно-захисної зони для об`єкта Приватне акціонерне товариство «Дубенський завод гумово-технічних засобів» в розмірі 100 метрів в текстовій та графічній частині з моменту прийняття.

Визнати протиправним та нечинним рішення Дубенської міської ради №4277 від 09 вересня 2015 року «Про затвердження Плану зонування території (зонінг) м. Дубно Рівненської області» в частині встановлення зони В-4 для об`єкта Приватне акціонерне товариство «Дубенський завод гумово-технічних засобів» та зони Ж1-п в межах трьохсотметрової нормативної санітарно-захисної зони підприємства в текстовій та графічній частині з моменту прийняття.

Визнати протиправним та нечинним рішення Дубенської міської ради №1708 від 26 травня 2017 року «Про затвердження детального плану територій в м. Дубно в районі вулиць Григорія Чубая, Святослава Балея та провулку Берестецького» в частині встановлення санітарно-захисної зони для об`єкта Приватне акціонерне товариство «Дубенський завод гумово-технічних засобів» в розмірі 100 метрів в текстовій та графічній частині з моменту прийняття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Т. І. Шинкар
С. М. Шевчук
У зв`язку із перебуванням судді Шевчук С.М. на лікарняному з 24.03.2023 по 05.04.2023 повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 06.04.2023.