Справа № 200/345/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року Справа№200/345/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - 1-й відповідач) та до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - 2-й відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати незаконними і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 93 від 15.12.2022 року та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 93 від 21.01.2023 року щодо відмови у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018(746/15), за Списком № 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу позивачки за Списком № 1 періоди роботи з 02.07.2002 року по 31.12.2002 року на посаді "відламувач скла" у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будскло", а також з 10.09.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 29.01.2009 року та з 29.04.2010 року по 08.02.2011 року на посаді "засипальник шихти" у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будскло-Трейдінг" та призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018(746/15), з 09.12.2022 року.

В обґрунтування позову позивачка вказує на те, що за результатами розгляду її заяв про призначення пенсії від 09.12.2022 року та від 13.01.2023 року відповідачами були прийняті рішення від 15.12.2022 року № 93 та від 21.01.2023 року № 93, якими позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Як зазначає позивачка, під час розгляду заяв від 09.12.2022 року та від 13.01.2023 року про призначення пенсії та прийняття відповідних рішень до пільгового стажу позивачки за Списком № 1 не було зараховано період її роботи з 02.07.2002 року по 31.12.2002 року в ТОВ "Будскло", а також періоди роботи з 10.09.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 29.01.2009 року та з 29.04.2010 року по 08.02.2011 року в ТОВ "Будскло-Трейдінг".

Із зазначеними рішеннями відповідачів позивачка не погоджується та вважає, що вона має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням вказаних періодів роботи до її пільгового стажу за Списком № 1 та із призначенням їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018(746/15), саме з 09.12.2022 року.

Відповідачі позов не визнали, подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просять суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідачі, серед іншого, вказують на те, що рішення від 15.12.2022 року № 93 та від 21.01.2023 року № 93 про відмову позивачці у призначенні пенсії є повністю законними та обґрунтованими.

Зокрема, як зазначається відповідачами у відзивах, на момент звернення позивачки із заявою від 09.12.2022 року страховий стаж позивачки становив 34 роки 6 місяців 22 дні, пільговий стаж за Списком № 1 - 6 років 4 дні; на дату звернення позивачки із заявою від 13.01.2023 року страховий стаж позивачки становив 39 років 6 місяців 22 дні, пільговий стаж за Списком № 1 - 5 років 8 місяців 12 днів.

До пільгового стажу позивачки не було зараховано періоди роботи з 10.09.2008 року по 31.12.2008 року в ТОВ "Будскло-Трейдінг" на посаді "засипальник шихти" у зв`язку з тим, що у реєстрі застрахованих осіб міститься неповна інформація, а саме - не зазначена норма тривалості, з 02.07.2002 року по 31.12.2002 року в ТОВ "Будскло" на посаді "відламувач скла", з 01.01.2009 року по 29.01.2009 року та з 29.04.2010 року по 08.02.2011 року в ТОВ "Будскло-Трейдінг" на посаді "засипальник шихти", оскільки у реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про спеціальний стаж.

Можливості перевірити надану уточнюючу довідку від 26.03.2008 року № 53/69, видану ТОВ "Будскло", немає через введення воєнного стану в Україні.

Таким чином, оскільки на дати відповідних звернень у позивачки відсутній визначений чинним законодавством пільговий стаж, позивачка не має права виходу на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стосовно позовних вимог про зобов`язання призначити позивачці пенсію відповідачі вказують, що питання призначення (перерахунку) пенсій є дискреційними повноваженнями пенсійних органів, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/345/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, та Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, , місцезнаходження: 21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, є органами державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

09.12.2022 року позивачка звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою (разом з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

15.12.2022 року за наслідками розгляду заяви 1-м відповідачем було прийнято рішення № 93, яким позивачці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого Законом № 1058-IV.

Вказане рішення не містить відомостей про періоди, які не зараховані до пільгового стажу позивачки, а висновок про відсутність необхідного пільгового стажу заснований на тому, що на дату звернення пільговий стаж позивачки за Списком № 1 склав 6 років 4 дні, тоді як за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV (у рішенні помилково зазначено пункт 2 частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV) він має бути не менше 7 років 6 місяців.

13.01.2023 року позивачка вдруге звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, встановленому Законом № 1058-IV.

Дана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності відповідно до Порядку № 22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

21.01.2023 року за наслідками розгляду заяви 2-м відповідачем було прийнято рішення № 93, яким позивачці також відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу, передбаченого Законом № 1058-IV.

Як видно із вказаного рішення, при розгляді заяви позивачки про призначення пенсії до пільгового стажу позивачки не зараховано період з 10.09.2008 року по 31.12.2008 року в ТОВ "Будскло-Трейдінг", оскільки у реєстрі застрахованих осіб відсутня норма тривалості.

Відомостей про незарахування до пільгового стажу позивачки інших періодів зазначене рішення не містить, а висновок про недостатність пільгового стажу заснований на тому, що на дату звернення пільговий стаж позивачки за Списком № 1 склав 5 років 8 місяців 12 днів, тоді як за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV (у рішенні помилково вказано пункт 2 частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV) він має бути не менше 7 років 6 місяців.

Разом з тим, як видно з розрахунків стажу позивачки (форма РС-право), до пільгового стажу позивачки при розгляді як заяви від 09.12.2022 року, так і заяви від 13.01.2023 року, не зараховані (крім періоду з 10.09.2008 року по 31.12.2008 року) періоди з 02.07.2002 року по 31.12.2002 року, з 01.01.2009 року по 29.01.2009 року, з 29.04.2010 року по 08.02.2011 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Як видно зі змісту оскаржуваних рішень від 15.12.2022 року № 93 та від 21.01.2023 року № 93, підставами для відмови у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у неї на дати звернень передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV пільгового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2022 року по 31.03.2023 року - не менше 19 років у жінок. Тим, працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Також право на пенсію за віком на пільгових умовах регулюється положеннями статті 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ), однак із урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018(746/15).

Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи - жінкам.

Таким чином, на позивачку при визначенні її права на пенсію за віком на пільгових умовах розповсюджується дія як Закону № 1058-IV, так і Закону № 1788-ХІІ.

Разом з цим, норми Закону № 1058-IV та Закону № 1788-ХІІ, як було вказано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, регулюють одне і те ж коло відносин та явно суперечать один одному, що порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, за яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги обставини справи, у цьому разі підлягають застосуванню положення Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі № 1-5/2018(746/15), як більш сприятливі для позивачки з точки зору вимог до мінімального віку та стажу роботи (страхового стажу).

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом було установлено, що посади, на яких працювала позивачка у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивачки (постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 та постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону № 1788-ХІІ.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_3 від 17.07.1989 року щодо спірних періодів наявні такі записи:

- № 11: 02.07.2002 року - переведена у цеху виробництва скла, ділянка витягування та порізки, відламувачем скла від машин 2 (другого) розряду, зайнятість повний робочий день у виробництві скла, пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. Атестація робочих місць проведена, накази № 256 від 27.07.199 року, № 251 від 19.07.2004 року;

- № 12: 15.02.2008 року - звільнена за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 16: 10.09.2008 року - переведена в цех виробництва прокатного скла засипальником шихти 3 розряду, зайнятість повний робочий день у виробництві скла, що надає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. Атестація робочих місць проведена, наказ № 79 від 02.06.2008 року;

- № 17: 29.01.2009 року - звільнена за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 22: 03.10.2009 року - прийнята в цех виробництва прокатного скла засипальником шихти 3 розряду;

- № 23: 08.02.2011 року - звільнена за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

Суд зазначає, що вищевказані записи у трудовій книжці позивачки здійснені належним чином та не мають дефектів вчинення (виправлення номеру наказу в записі № 17 засвідчене та не впливає на зміст запису в цілому), що не заперечується відповідачами.

Як вже було вказано, посади, на яких працювала позивачка у спірні періоди (зокрема, "відламувач скла від машин", "засипальник шихти"), віднесені до Списків № 1 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 та від 16.01.2003 року № 36.

При цьому відомості, що наведені у записах № 11 - № 12, № 16 - № 17 та № 22 - № 23 трудової книжки позивачки, підтверджують особливі характер та умови праці, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах.

Додатково з метою підтвердження наявності спеціального трудового стажу, зокрема, за період роботи з 02.07.2002 року по 31.12.2002 року позивачкою було надано довідку № 53/69 від 26.03.2008 року, видану ТОВ "Будскло", якою також підтверджується особливі характер та умови праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії.

Посилання відповідачів на відсутність можливості здійснити перевірку відомостей, які вказані в уточнюючій довідці, у зв`язку з введенням воєнного стану не приймаються судом до уваги, оскільки ці обставини не можуть бути підставою для відмови позивачці у реалізації її права на пенсійне забезпечення.

Суд зауважує, що відповідно до розрахунків стажу позивачки (форма РС-право) певні періоди її роботи, до складу яких входять, у тому числі, спірні періоди, були зараховані до пільгового стажу позивачки за Списком № 1.

Зокрема, це стосується періоду роботи позивачки в ТОВ "Будскло" з 02.07.2002 року по 15.02.2008 року (до якого входить спірний період з 02.07.2002 року по 31.12.2002 року), - із зазначеного періоду до пільгового стажу позивачки за Списком № 1 були зараховані періоди з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року та з 01.01.2004 року по 15.02.2008 року.

Аналогічно із періоду роботи позивачки в ТОВ "Будскло-Трейдінг" з 03.10.2009 року по 08.02.2011 року (до якого входить спірний період з 29.04.2010 року по 08.02.2011 року) до пільгового стажу позивачки за Списком № 1 були зараховані періоди з 03.10.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 28.04.2010 року.

Водночас, згідно із записами у трудовій книжці позивачка у період з 02.07.2002 року по 15.02.2008 року та у період з 03.10.2009 року по 08.02.2011 року працювала на одних і тих же підприємствах та на одних і тих же посадах.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивачка, як громадянка України, у розрізі цієї справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції, суд приходить до висновку про те, що відповідачами при розгляді заяв позивачки від 09.12.2022 року та від 13.01.2023 року про призначення пенсії та прийнятті оскаржуваних рішень від 15.12.2022 року № 93 та від 21.01.2023 року № 93 безпідставно не було зараховано до пільгового стажу позивачки періоди з 02.07.2002 року по 31.12.2002 року, з 10.09.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 29.01.2009 року та з 29.04.2010 року по 08.02.2011 року.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправними і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 93 від 15.12.2022 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 93 від 21.01.2023 року про відмову позивачці у призначенні пенсії є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно інших, заявлених позивачкою, вимог і обраного позивачкою способу захисту порушених прав суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначав Верховних Суд у постановах від 26.07.2019 року у справі № 815/5485/14, від 10.09.2019 року у справі № 818/985/18, від 26.12.2019 року у справі № 810/637/18 та у інших постановах завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного суду є контроль легальності (тобто контроль за легітимністю прийняття рішень, вчинення дії або допущення бездіяльності).

Положеннями статті 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17 зазначено, що вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання про зарахування стажу.

Вирішуючи питання щодо зобов`язання здійснити повторний розгляд заяви позивачки про призначення пенсії, суд враховує, що будь-які дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

У даній справі судом визнаються протиправними та скасовуються рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, тож дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані судом до будь-якого із цих відповідачів.

Однак, враховуючи, що у разі повторного розгляду заяви позивачки про призначення пенсії 1-м відповідачем, пенсію за віком на пільгових умовах може бути призначено з дати звернення із заявою, що була подана раніше (тобто з 09.12.2022 року), що є більш сприятливим для позивачки, та приймаючи до уваги зміст позовних вимог в частині дати, з якої позивачка просить призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах, суд приходить до висновку про необхідність застосування дій зобов`язального характеру саме до 1-го відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, застосувавши положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 93 від 15.12.2022 року, а також рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 93 від 21.01.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 09.12.2022 року, із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018(746/15), періоду роботи з 02.07.2002 року по 31.12.2002 року на посаді "відламувач скла" у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будскло", а також періодів роботи з 10.09.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 29.01.2009 року, з 29.04.2010 року по 08.02.2011 року на посаді "засипальник шихти" у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будскло-Трейдінг".

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (квитанція № від 26.01.2023 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачкою не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачкою, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності, є однією вимогою.

Суд задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання рішення протиправним і його скасування та про зобов`язання вчинити певні дії, заявлені до 1-го відповідача, які є однією вимогою, при цьому щодо 2-го відповідача також задоволено одну позовну вимогу в частині визнання рішення протиправним і його скасування (без зобов`язання вчинити певні дії).

У зв`язку з викладеним, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань 1-го та 2-го відповідачів, у сумі 536,80 грн. з кожного.

Керуючись нормами Конституції України, Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 93 від 15.12.2022 року та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 93 від 21.01.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 09.12.2022 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018(746/15), період роботи з 02.07.2002 року по 31.12.2002 року на посаді "відламувач скла" у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будскло", а також періоди роботи з 10.09.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 29.01.2009 року, з 29.04.2010 року по 08.02.2011 року на посаді "засипальник шихти" у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будскло-Трейдінг".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Повне судове рішення складене 03 квітня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч