Справа № 308/2538/23
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2538/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом:

ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Воловецьким РВ УМВС України в Закарпатській області 26.02.2000, РНОКПП НОМЕР_2 , до

Департаменту патрульної поліції, , адреса: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород, ,

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області серії ЕАС № 6522033 від 09.02.2023, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що транспортний засіб не був зупинений працівниками поліції, він стояв та не рухався. Працівник поліції не представився позивачу, та при складанні постанови нечітко зазначив своє звання, прізвище, ім`я та по батькові. Йому не роз`яснили суть правопорушення, не пояснили його право на захисника. Працівник поліції не зібрав доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення. Коли працівники поліції підійшли до нього він знаходився біля автомобіля. Працівники поліції не забезпечили йому правову допомогу при винесенні постанови. Поліцейський розглянув справу на місці вчинення правопорушення. Cтаном на 17.02.2023 відсутнє будь-яке рішення суду, яке набрало законної сили, яким позивача позбавлено права керувати транспортними засобами.

Третього березня 2023 року представник відповідача подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дії працівника поліції під час складання постанови відповідали вимогам закону. Позивач перевозив дитину, зріст якої менше 145 см, у транспортному засобі без використання дитячих утримуючих систем на передньому сидінні, чим порушив вимоги пп. б) п. 21.11 ПДР України. Поліцейський належним чином представився, назвав причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України.

Під час перевірки документів за наявними базами інспектор встановив, що водій керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортним засобом на підставі рішення судді у справі № 308/10186/22, чим порушив пп. а) п. 2.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Згідно з постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.08.2022 у справі № 308/10186/22, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік. Дана постанова набрала законної сили 05.09.2022.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог пп. б) п. 21.11 та пп. а) п. 2.1 ПДР України, працівник поліції прийняв рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача, після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративні правопорушення, письмових пояснень позивач не надав. Позивач надав усні пояснення, в яких повністю визнав факт вчинення порушення пп. б) п. 21.11 ПДР України. Проте з порушенням пп. а) п. 2.1 ПДР України був не згодний. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, шляхом поглинання більш легкого правопорушення тяжчим поліцейський виніс постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 20 400 грн. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови та було запропоновано отримати її копію під підпис, на що позивач погодився.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак, останній подав заяву, згідно з якою, просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак, подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, відмовити у задоволенні позовних вимог, врахувати заперечення, раніше наведені ним у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як встановлено судом, 09.02.2022 командиром взводу старшим лейтенантом ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАC № 652033, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 4 ст. 126 КУпАП, якою встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту постанови вбачається, що 09.02.2023 о 15 год. 03 хв. у м. Ужгороді по вул. Олега Кошового, 2, ОСОБА_1 порушив правила перевезення пасажирів, перевозив дитину ростом нижче 145 см без використання дитячих утримуючих систем на передньому сидінні та є позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив п.п. 21.11б, 2.1 та 2.1а ПДР України.

З постанови також вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

При цьому, згідно з пп. б) п. 21.11 ПДР України, у порушенні якого, згідно з постановою поліцейського, обвинувачувався ОСОБА_1 , забороняється перевозити дітей, зріст яких нижче 145 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.

За пп. б) п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з цим встановлено, що відповідач на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови надав довідку про те, що згідно з інформаційним порталом Національної поліції гр. ОСОБА_1 є позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідно до постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.08.2022 у справі № 308/10186/22, а також додав копію зазначеної постанови, відеозапису розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 під час розгляду справи повідомив працівникам поліції про те, що постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області не набрала законної сили з огляду на те, що ним подано апеляційну скаргу на зазначене рішення.

За ч. 4 ст. 291 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного КУпАП, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Частиною другою статті 317-1 КУпАП, визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Згідно з супровідним листом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2022 на адресу Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції була надіслана зазначена постанова для відома та виконання.

При цьому, як зазначено в пп. 4, 5 п. 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання про те чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ даної Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з цим, на переконання суду, поліцейський, під час розгляду даної справи не дотримався зазначених норм.

Зокрема, отримавши відомості від особи, яка притягалася до відповідальності, про те, що ним подано апеляційну скаргу на рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортним засобом, працівник поліції, достовірно знаючи, що у разі оскарження рішення суду, яким особу позбавлено право керування транспортним засобом, таке рішення набирає законної сили тільки з дня прийняття апеляційним судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги, у разі відмови у її задоволенні, не був позбавлений можливості перевірити зазначені обставини в установленому законом порядку, зокрема, шляхом звернення до відповідного суду з приводу надання інформації про оскарження даного рішення, з метою перевірки аргументів позивача.

Однак, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, попри обов`язок вирішити питання про те, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для правильного вирішення справи, зокрема, інформацію про те, чи дійсно рішення оскаржене і перебуває на розгляді апеляційного суду, зазначені дії не зробив, а отже підійшов до розгляду справи формально. Окрім цього, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_3 пред`явив працівникам поліції лист з суду апеляційної інстанції, в якому містились відомості про дату розгляду його апеляційної скарги.

Зокрема, як було встановлено судом, постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.03.2023 у справі № 308/10186/22 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, подане ОСОБА_1 , задоволено. Повновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення, яким його позбавлено права керування транспортними засобами.

І хоча дане рішення було винесене після прийняття оскаржуваної постанови, для вирішення питання про набрання законної сили постановою суду, якою позбавлено права керування транспортними засобами, згідно з ч. 4 ст. 291 КУпАП, вирішальне значення має «дата подання апеляційної скарги», оскільки особа буде вважатися такою, що позбавлена права керування транспортним засобом у такому разі з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження (залишення без розгляду скарги, відмова у поновленні строку апеляційного оскарження).

З постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу ще 22.12.2022, а отже на момент прийняття працівником поліції оскаржуваної постанови 09.02.2023 дані обставини вже існували, і їх можна було перевірити.

При цьому, заперечення відповідача, які свідчать про те, що у ОСОБА_3 при собі не було посвідчення водія, чи тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, суд не бере до уваги, оскільки відсутність даних документів, під час керування транспортним засобом, не свідчать про наявність ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а може свідчити про наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, згідно з диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП, дане правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

У той час як об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, полягає саме у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Разом з цим, як зазначено в ч. 1 ст. 265-1 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього КУпАП, може бути накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з розділом ХІІІ Інструкції «Вилучення посвідчення водія і позбавлення права керувати транспортними засобами», поліцейські тимчасово вилучають посвідчення водія за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене КУпАП, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом. До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення.

У разі вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, особою, у якої посвідчення водія тимчасово вилучено за попереднє (попередні) адміністративне правопорушення, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, виданий у першому випадку, не поновлюється. У відповідних графах тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом поліцейський робить відмітки за фактом виявленого правопорушення.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

У разі вчинення особою, якій уже видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, повторного адміністративного правопорушення, за яке передбачено позбавлення такого права, новий дозвіл їй видається лише після закінчення строку дії попереднього, але на строк не більше трьох місяців з дати вчинення такого правопорушення.

Окрім цього, позивач надав суду тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серії ПК за № 261834 від 20.11.2021, виданий замість посвідчення водія серії НОМЕР_3 віл 30.11.2017, в якому міститься відмітка про продовження терміну його дії з 30.03.2023 до трьох місяців у зв`язку з поновленням строку апеляційним судом.

Що стосується твердження відповідача про те, що оскаржуваною постановою притягнуто відповідача також за ч. 10 ст. 121 КУпАП, а отже суд вправі скасувати постанову лише в частині ознак ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд зауважує, що в оскаржуваній постанові відсутні відомості про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею, хоч і міститься посилання на порушення ним пп. б) п. 21.11 ПДР України, згідно з яким, забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 145 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.

Так, відповідач стверджує, що даною постановою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення двох адміністративних правопорушень - ч. 4 ст. 126 КУпАП та ч. 10 ст. 121 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення на правопорушника в розмірі 20 400 грн.

Однак у постанові відсутні зазначені відомості та обґрунтування.

Як вказано в ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, тобто відповідну норму КУпАП (ч. 10 ст. 121 КУпАП).

Разом з цим, поліцейський при її складанні не дотримався зазначених положень закону, та у графі № 5 оскаржуваної постанови - «Стаття КУпАП», зазначив тільки норму, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особою, яку позбавлено права керування (ч. 4 ст. 126 КУпАП), а тому суд не бере до уваги вищевказані заперечення відповідача до уваги.

Таким чином, відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів факту порушення позивачем пп. б) п. 21.11 ПДР України, а саме того, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, а також судом встановлено, що відповідач порушив процедуру розгляду справу про адміністративне правопорушення, всебічно не дослідив та не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для притягнення особи до адміністративної відповідальності, формально підійшов до перевірки заперечень позивача, не вжив заходів щодо витребування додаткових матеріалів, допустив порушення вимог ст. 283 КУпАП при складанні постанови про адміністративне правопорушення, не зазначивши у ній нормативного акта, що встановлює відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР України, обвинувачення останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, є незаконним, а у його діях відсутній склад даного правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Оскільки доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції належить стягнути на користь позивача 1073,60 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії ЕАС № 6522033 від 09.02.2023, винесену командиром взводу старшим лейтенантом поліції Лешковичем Святославом Богдановичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень, - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, , адреса: 03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3 - 1073,60 грн. (тисячу сімдесят три грн 60 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева