Справа № 160/21198/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
30.12.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заяву від 23.11.2022 за призначенням пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.07.1982 по 30.06.1987, з 08.07.1987 по 18.07.1997 та період навчання з 25.10.1979 по 20.02.1980.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, відповідач відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вказує на протиправне та необґрунтоване незарахування до страхового стажу періодів його роботи з 01.07.1982 по 30.06.1987, з 08.07.1987 по 18.07.1997 в колгоспі, та навчання з 25.10.1979 по 20.02.1980, що стало причиною його звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 , виданого 20.02.1980 ОСОБА_1 в тому, що він навчався з 25.10.1979 по 20.02.1980 в Каховській автошколі.
Згідно даних трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 від 20.06.1983 ОСОБА_1 :
- 01.07.1982 прийнятий в члени колгоспу «Росія» Чаплинського району Херсонської області, на підставі наказу №7 від 01.07.1982 (запис №1);
- 30.06.1987 звільнений з членів колгоспу згідно ст. 38 КЗпП УРСР (за власним бажанням), на підставі наказу №6 від 25.06.1987 (запис №2);
- 08.07.1987 прийнятий в члени колгоспу «Червона поляна» Чаплинського району Херсонської області, на підставі наказу №12 від 29.07.1987 (запис №3);
- 22.02.1995 колгосп «Червона поляна» Чаплинського району перетворено в колективне сільськогосподарське підприємство «Червона поляна», на підставі наказу №1 від 22.02.1995 (запис №4);
- 18.07.1997 звільнений з членів КСП «Червона поляна», згідно поданої заяви, на підставі наказу №4 від 18.07.1997 (запис №5).
Згідно даних вказаної трудової книжки (стор. 18-19), ОСОБА_1 у період 1982-1997 роки відпрацював встановлений мінімум трудоднів (або людино-днів за рік) у вказаний період.
23.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.11.2022 №55 про відмову в призначенні пенсії було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком та зазначено наступне.

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років.

Вік заявника: 60 років.

Необхідний страховий стаж статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 29 років.

Страховий стаж особи становить 26 років 8 місяців 22 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано трудова книжка колгоспника НОМЕР_3 у зв`язку з тим, що на титульній сторінці дата та місяць народження дописано, що не відповідає вимогам інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №162 від 20.06.1974 та №58 від 29.07.1993.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди з 01.07.1982-30.06.1987 та з 08.07.1987-18.07.1997 робота в колгоспі. Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання.

У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або в разі відсутністю в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ. Також неможливо зарахувати навчання з 25.10.1979-20.02.1980, у зв`язку з тим, що є виправлення в датах та відсутній підпис під кваліфікацією. Немає можливості зарахувати безробіття з 01.11.2017-05.11.2017 так як відсутні дані з реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (ОК-5).

Зазначене рішення направлено позивачу листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.12.2022 №0400-010215-8/121527.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Приписами частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) право на пенсію за віком мають: чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи, а саме: даними трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 20.06.1983 підтверджено, що з 01.07.1982 по 30.06.1987 позивач був членом колгоспу «Росія» (записи №№1-2) та з 08.07.1987 по 18.07.1997 членом колгоспу, а з 22.02.1995 колективного сільськогосподарського підприємства «Червона поляна» (записи №№3-5).

Суд зауважує, що відповідач не зарахував періоди роботи в колгоспі з 01.07.1982 по 30.06.1987, з 08.07.1987 по 18.07.1997, оскільки на титульній сторінці дата та місяць народження дописано, що не відповідає вимогам інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №162 від 20.06.1974 та №58 від 29.07.1993.

З цього приводу суд наголошує, що статтею 48 Кодексу Законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, згідно з вимогами ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача, вказаного у його трудовій книжці колгоспника, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (на титульній сторінці дата та місяць народження дописано).

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, виносячи оскаржене рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Додатково суд зазначає, що згідно з п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі Основні положення), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 Основних положень регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абз. 2 п. 2 Основних положень трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п. 13 Основних положень).

Враховуючи вищезазначені норми та зміст наданої суду копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 від 20.06.1983, суд вважає, що записи у трудовій книжці колгоспника підтверджують період роботи позивача з 01.07.1982 по 30.06.1987 та з 08.07.1987 по 18.07.1997, та не потребують їх підтвердження додатковими довідками.

Суд наголошує, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці колгоспника щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці колгоспника відповідачем суду не надано, а тому, суд вважає, що відповідач безпідставно не врахував періоди роботи позивача з 01.07.1982 по 30.06.1987 та з 08.07.1987 по 18.07.1997.

Стосовно незарахування періоду навчання позивача з 25.10.1979 по 20.02.1980 в Каховській автошколі до загального страхового стражу, оскільки є виправлення в датах та відсутній підпис уповноваженої особи під кваліфікацією, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 в тому, що він навчався з 25.10.1979 по 20.02.1980 у Новокаховській автошколі за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача, що неможливо зарахувати період навчання згідно зазначеного вище свідоцтва з причин виправлення в датах (а саме дати акту №4) та відсутності підпису під кваліфікацією, оскільки, як вже встановлено судом, позивач не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення зазначеного вище свідоцтва органом, що його видав. Поряд із цим, позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення зазначеного вище свідоцтва органом, що його видав.

У даному випадку визначальним є підтвердження факту навчання особи у відповідний період, а не дотримання усіх формальних вимог при складанні документа.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи зараховувати періоди навчання позивача з 25.10.1979 по 20.02.1980 до страхового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без урахування вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що основним документом трудовою книжкою позивача підтверджено стаж роботи у період з 01.07.1982 по 30.06.1987, з 08.07.1987 по 18.07.1997, а свідоцтвом серії НОМЕР_2 період навчання з 25.10.1979 по 20.02.1980.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.11.2022 №55 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

У зв`язку із зазначеним, наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи та навчання позивача, не зарахованих згідно оскарженого рішення про відмову в призначенні пенсії, а саме: періоди роботи з 01.07.1982 по 30.06.1987, з 08.07.1987 по 18.07.1997, та період навчання з 25.10.1979 по 20.02.1980.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяло Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надавши правову оцінку обставинам справи, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2022 про призначенням пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, оскільки це є необхідним для захисту права та законних інтересів позивача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 992,40 грн, що документально підтверджується квитанцією №53 від 23.12.2022.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 992,40 грн підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) про визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.11.2022 №55 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.1982 по 30.06.1987, з 08.07.1987 по 18.07.1997, та період навчання з 25.10.1979 по 20.02.1980.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2022 про призначення пенсії, з урахуванням правових висновків, наданих судом у даному рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 06.03.2023.

Суддя О.В. Царікова