Справа № ЗПП/320/33/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

07 квітня 2023 року №ЗПП/320/33/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінський В.Р., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сіті" про забезпечення позову до подання позову,

в с т а н о в и в:

ТОВ "Транс-Сіті" звернулось до Київського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позову про визнання дій Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), скасування рішення суб`єкта владних повноважень, визнання окремих положень договору незаконними.

ТОВ "Транс-Сіті" просить суд:

- заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти дії, направлені на дострокове розірвання з ТОВ «Транс-Сіті» договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва №01/21 від 14.07.2021, №33-19 від 06.03.2019, №40/17 від 14.02.2017;

- заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти будь-які інші дії, направлені на припинення виконання зобов`язань за договорами про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва №01/21 від 14.07.2021, №33-19 від 06.03.2019, №40/17 від 14.02.2017.

Дана заява обґрунтована тим, що між ТОВ «Транс-Сіті» та Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладено договори про організацію пасажирських перевезень на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва №01/21 від 14.07.2021, №33-19 від 06.03.2019, № 40/17 від 14.07.2017.

Вказав, що 02.03.2023 на адресу позивача надійшов лист Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.02.2023 №053-1802 про те, що згідно графіку на II-ий квартал 2023 року у період з 06.03.2023 по 10.03.2023 буде проведено чергову перевірку дотримання умов укладених з Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києві. Перевірка буде проведена з 06.03.2023 по 10.03.2023 на маршрутах №№ 150, 205, 599, 600, (далі - Департамент). Зазначив, що 31.03.2023 на адресу позивача від Департаменту надійшли «Попередження про недопущення порушень умов Договору» від 28.03.2023 №№053-3076, 053-3077, 053-3078 та акти чергової перевірки дотримання Перевізником умов договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва №№ 1/01/21, 1/33/19,1/40/17 від 10.03.2023 (далі - акти).

Заявник вважає, що Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) фактично проведено заходом державного нагляду (контролю), які не наділені органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, зазначив, що відповідно до пункту 3.5 договору №01/21 від 14.07.2021 не пізніше як за 10 (календарних) до передбачуваної дати проведення чергової перевірки Організатор направляє Перевізнику Повідомлення про проведення чергової перевірки у порядку, передбаченому п. 3.16 Договору. Проте, із офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» вбачається, що повідомлення про проведення перевірки щодо виконання умов договору надіслано лише 27.02.2023. Тобто лише за 8 календарних дні, що свідчить про порушення умов договору Департаментом. Стверджує, що перевірка проведена в І кварталі 2023 року, а не в II кварталі 2023 року, як передбачено графіком проведення чергових перевірок.

Заявник вважає, що зазначені обставини вказують на грубі порушення виконання умов договорів та дії Департаменту щодо проведення чергової перевірки виконання умов Договорів про організацію пасажирських перевезень на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва та на можливе позбавлення права ТОВ «Транс-Сіті» на здійснення господарської діяльності, а саме перевезень пасажирів, та понесення заявником матеріальних збитків у вигляді неотриманих доходів, а також у вигляді необхідності утримувати автобуси, які задіяні на вказаних маршрутах, матеріально-технічну базу та виплати заробітної плати працівникам.

На думку заявника, у діях Департаменту вбачаються ознаки протиправності дій щодо проведення чергової перевірки виконання умов Договорів про організацію пасажирських перевезень на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, проведеної з 06.03.2023 по 10.03.2023, оскільки Департаментом порушено умови договору та фактично проведено заходом державного нагляду (контролю).

За таких обставин, заявник вважає, що адекватним та ефективним способом забезпечення позову та таким, що відповідає меті вжиття заходів щодо забезпечення позову є заборона Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти дії, направлені на дострокове розірвання з ТОВ «Транс-Сіті» зазначених вище договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва та вчиняти будь-які інші дії, направлені на припинення виконання зобов`язань за вказаними договорами.

Відповідно до Акту Київського окружного адміністративного суду заяву ТОВ "Транс-Сіті" про забезпечення позову до подачі позовної заяви зареєстровано у комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» Київського окружного адміністративного суду 04.04.2023 та передано для розгляду судді Щавінському В.Р. 05.04.2023.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та доданні до неї матеріали, суд приходить до висновку, що у задоволені даної заяви слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного положення КАС України, розгляд заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до абз. 1 п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 № 2 встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі статтею 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Також, статтею 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права чи інтереси.

Судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України», в якому суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Відтак, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Станом на момент подання заяви про забезпечення позову до суду позивачем не представлено переконливих доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення, оскільки відсутні очевидні ознаки протиправності дій відповідача.

Таким чином, забезпечення позову шляхом Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти будь-які дії із зазначеними вище договорами, які укладені останнім з позивачем, до набрання законної сили рішення суду по справі є фактично прийняттям судового рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інститут забезпечення позову.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сіті" про забезпечення позову до подання позову, - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.