Справа № 935/336/23
Суддя: Янчук В. В.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/336/23
Провадження № 2-а/935/18/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Янчук В.В.,

за участі секретаря судових засідань - Кумечко С.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Василевської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувсь до суду з вказаним адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 100598 від 20.01.2023. В обґрунтування позову зазначив наступне.

20.01.2023 поліцейським СРПП ВП № 2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Тимощуком В.Ю. було винесено постанову серії БАД № 100598 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до постанови поліцейський за незрозумілих обставин встановив в діях позивача ряд порушень, а саме: керуючи автомобілем Тойота Камрі, який належить ОСОБА_2 , в м. Коростишеві по вул. Київській о 22 год.01 хв. керував без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, не мав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, після зупинки працівника поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, у транспортному засобі відсутній задній стоп сигнал, чим порушив п. 19.1.(а), 8.7.3(є), 2.1(а,б), 9.9(б), 31.43(а) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122, ч. 1 ст.126, ч.1 ст.121, ч.1 ст. 125 КУпАп, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З вказаними порушеннями позивач не погоджується, притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним та необгрунтованим, а дії відповідача суперечать чинному законодавству, постанова у справі є незаконною. Поліцейським не було вжито жодних дій щодо надання позивачу реалізувати право на отримання правової допомоги. Вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи за місцем обліку транспортного засобу, або за місцем проживання порушника, у оскаржуваній постанові відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис. Будь-яких доказів того, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення відповідачем не надано.

За вказаних обставин вважає, що за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Житомирській області направили на адресу суду відзив щодо позовних вимог, відповідно до якого, просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що підставою зупинки позивача слугувало керування ТЗ без увімкненого світла фар в темну пору доби та проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора. Даний факт підтверджено відео записом з портативного відео реєстратора поліцейських. Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 100598 від 20.01.2023 р. винесена у зв`язку з порушенням позивачем Правил дорожнього руху України. Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, були роз`яснені його права передбачені ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП. Роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обгрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Заяви, клопотання учасників справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Василевська О.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в адміністративному позові та просили їх задовольнити. Додатково ОСОБА_1 вказав, що рухався ТЗ з увімкненим ближнім світлом фар та проїхав перехрестя на зелений сигнал світлофора. Представник позивача адвокат Василевська О.А. також вказала, що працівники поліції перевірили як посвідчення водія, так і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу через Державний портал «Дія», а тому не повинні були вимагати пластиковий документ. Власник ТЗ ОСОБА_2 є належною особою для притягнення до відповідальності за несправності ТЗ.

У судове засідання відповідач Головне управління національної поліції в Житомирській області свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до відзиву просять здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника. Позовні вимоги не визнають, а в їх задоволенні просили відмовити.

Процесуальні дії у справі.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 01.03.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №100598 від 20.01.2023 ОСОБА_1 керував автомобілем Тойота Камрі, який належить ОСОБА_2 , в м. Коростишеві по вул. Київській о 22 год.01 хв. без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, та здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора, не мав при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, у транспортному засобі відсутній задній "стоп -сигнал", чим порушив п. 19.1.(а), 8.7.3(є), 2.1(а,б), 9.9 (б), 31.4.3 (а) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч.1 ст. 121, ст. 125 КУпАп. Даною постановою на позивача накладено стягнення з врахуванням вимог ч.2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.3).

Зауважень, заперечень, клопотань постанова не містить.

Позивач був присутній на місці складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, отримав копію постанови.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до п. 2.3.6 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в адміністративному судочинстві, згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 статті 126 КУпАП визначає як керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 125 КУпАП, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, виходячи з приписів ст. ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, Відповідач має право перевіряти наявність у Позивача посвідчення водія, реєстраційних документів та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тому, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та страховий поліс (сертифікат).

Згідно з п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар ( п.9.9 (б) ПДР України.

Відповідно до п. 19.1 (а) у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу ( п.31.4.3.(а) ПДР України).

Відповідно до частини 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі і що передбачені ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст.125, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Згідно пункту 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VII (далі - Закон № 580-VII) поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачені ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125, ч.1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою - поліцейським справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125, ч.1 ст. 126 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання тощо.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125, ч.1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення, внаслідок чого провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІУ КУпАП, не здійснюється.

В той же час, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку.

Наведена вище правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07 листопада 2019 року по справі №487/2179/17.

Таким чином, поліцейським СРПП в межах правового кола і не порушуючи норм процесуального права було прийнято рішення стосовно винесення відносно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, а тому доводи позивача в цій частині є неспроможними та такими, що не відповідають діючому законодавству.

В судовому засіданні було переглянуто відеозаписи з нагрудної камери поліцейських, згідно якого встановлено, що відео фіксація вищевказаних правопорушень відбулась 20.01.2023 за адресою м. Коростишів по вул. Київській, транспортний засіб Тойота Камрі, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 рухався без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби та здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора, після зупинки працівника поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, у транспортному засобі відсутній задній стоп сигнал. Позивач не мав при собі посвідчення водія та реєстраційні документи на ТЗ, а також і не пред`явив їх через Державний портал «Дія». Окрім того, позивач під час розгляду справи та після оголошення постанови заперечень не мав, і в тому числі щодо застосованого адміністративного стягнення.

Вказані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, з урахуванням положень Закону України «Про національну поліцію» є належними та допустимими доказами по справі, оскільки в даних відеозаписах зазначено дату, час, суть правопорушень, які вчинив позивач.

Таким чином, вищевказаними доказами (відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції ) спростовуються обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Вчинення позивачем адміністративних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписами з боді камер поліцейського.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що поліцейський при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КУпАП.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення суду не надано, а ті обставини, на які посилається позивач як на підставу скасування постанови в частині притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125, ч.1 ст. 126 КУпАП, наведені ним з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, аналізуючи здобуті по справі докази, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили судовим рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повне рішення суду складено: 05 квітня 2023 р.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, місцезнаходження: вул.Старий бульвар,5/37, м. Житомир, 10008, .

Суддя В.В. Янчук.