Справа № 280/825/23
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року Справа № 280/825/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з нарахованої пенсії за період з 27.08.2021 по 31.12.2022 в сумі 39473,05 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII). Позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом, оскільки відповідачем не здійснено виплату позивачу пенсії за період з 27.08.2021 по 31.12.2022 у розмірі 39 473,05 грн. на виконання рішення суду у справі № 280/3425/22, яким зобов`язано зарахувати позивачу до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, період роботи в Комунальному закладі "Центру первинної медико-санітарної допомоги Мелітопольської районної ради Запорізької області" з 01.08.2013 по 31.08.2013 на посаді сестри медичної патронажної амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Астраханка та призначити позивачу пенсію за вислугу років з дати звернення із заявою про призначення пенсії 27.08.2021. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. за подання даного позову, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надати до суду належним чином засвідченні копії документів пенсійної справи ОСОБА_1 та відомості щодо розміру донарахованої суми пенсії з 27.08.2021 по 31.12.2022, для долучення до матеріалів справи.

28.02.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву. Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заперечує проти позовних вимог, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Пенсійний фонд України реалізує бюджетну програму КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок і підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів ПФУ», згідно із якою ПФУ виділяються кошти на виплату пенсій у розмірах, визначених законодавством (головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником іншого рівня - ПФУ). Виплата донарахованих сум за рішенням суду, які перевищують бюджетні призначення на поточний рік, будуть здійснені після відповідного фінансування з Державного бюджету України. Дії відповідача відповідають законодавству, та не містять ознак бездіяльності щодо невиплати заборгованості донарахованої суми за період з 27.08.2021 по 31.12.2022, оскільки Пенсійний фонд України немає безпосередньо доступу до коштів які спрямовані поза цільових, бюджетних призначень на поточний рік. Згідно рішення по справі №280/3425/22 від 21.07.2022, Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області було лише зобов`язано врахувати певний період роботи позивача до страхового стажу позивача та призначити пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення». Рішенням суду не було обраховану суму заборгованості невиплаченої пенсії позивач , та не зобов`язано виплатити її. Діючим законодавством України функції держави щодо нарахування (обчислення) пенсій покладено на органи Пенсійного фонду України. Вказана позивачем сума самостійно розрахована ним та не надано доказів, що підтверджують її обґрунтованість. Просить у задоволенні позову відмовити.

03.03.2023 позивачем подана до суду відповідь на відзив. Позивач зазначає, що відповідачем у відзиві на позов жодним чином не спростовано наведені у позові доводи та аргументи щодо наявності підстав для стягнення в судовому порядку нарахованої пенсії позивачу за період з 27.08.2021 по 31.12.2022. Відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення органів Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити виплату заборгованості з нарахованої пенсії. Відповідачем не надано суду належні та допустимі докази про те, що ним були вчинені всі залежні від нього дії та вжиті дієві заходи для отримання в установленому порядку необхідних коштів з державного бюджету з метою погашення заборгованості по виплаті пенсії перед позивачем. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надати до суду належним чином засвідчені відомості щодо суми пенсії ОСОБА_1 за період з 27.08.2021 по 31.12.2022 (з зазначенням нараховані/ненараховані, виплачені/не виплачені суми пенсії).

На виконання ухвали суду відповідачем наданий розрахунок суми доплати за рішенням суду по справі №280/3425/22 від 21.01.2022, що підлягає виплаті по постанові КМУ від 22.08.2018 №649 за період з 27.08.2021 по 31.12.2022, всього розмір пенсії 41 188,05 грн. та протокол за період 27.08.2021 - 31.12.2022 індивідуальний розрахунок, у якому зазначено всього за період 41 188,05 грн.

22.03.2023 позивачем подана до суду заява про збільшення позовних вимог. Згідно заяви позивач просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з нарахованої пенсії за період з 27.08.2021 по 31.12.2022 в сумі 41188,05 грн.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII.

Запорізьким окружним адміністративним судом у справі №280/3425/22 винесено рішення 21 липня 2022 року про задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.09.2021 № 00 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, період роботи в Комунальному закладі "Центру первинної медико-санітарної допомоги Мелітопольської районної ради Запорізької області" з 01.08.2013 по 31.08.2013 на посаді сестри медичної патронажної амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Астраханка та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з дати звернення із заявою про призначення пенсії 27.08.2021.

Виплата пенсії позивачу розпочата з січня 2023 року.

Позивач звернулась на урядову «гарячу лінію» щодо виплати донарахованої суми за період з 27.08.2021 по 31.12.2022 відповідно до рішення суду.

На звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 31.01.2023 №1358-649/Н-02/3-0800/23 повідомлено, що Пенсійний фонд України реалізує бюджетну програму КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок і підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів ПФУ», згідно із якою ПФУ виділяються кошти на виплату пенсій у розмірах, визначених законодавством (головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником іншого рівня - ПФУ). Виплата донарахованих сум за рішенням суду, які перевищують бюджетні призначення на поточний рік, будуть здійснені після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

У зв`язку з невиплатою перерахованої пенсії за період з 27.08.2021 по 31.12.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон №2262-ХІІ відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 8 Закону №1788-XII, передбачено, що виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України. Фінансування витрат на виплату пенсій провадиться по всій території України щомісячно незалежно від надходжень коштів та соціально-економічного стану конкретних регіонів за рахунок перерозподілу коштів Пенсійного фонду України в межах країни. Забороняється розрив у строках фінансування витрат на виплату пенсій у різних адміністративно-територіальних одиницях. Пенсії не підлягають оподаткуванню.

Відповідно до ст. 85 Закону №1788-XII пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання. Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлені строки, але не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

Положеннями ст. 87 Закону №1788-XII встановлено, що нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії.

Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відмова пенсійного органу у проведенні позивачу виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).

Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п. 74 рішення від 02.03.2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював позицію, згідно з якою Конституція України виділяє певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року, № 5-рп/2002у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що право позивача на виплату перерахованої пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Відповідачем протиправно не виплачено позивачу перераховану пенсію у вказаному періоді.

В матеріалах справи міститься розрахунок суми доплати за рішенням суду по справі №280/3425/22 від 21.01.2022, що підлягає виплаті по постанові КМУ від 22.08.2018 №649 за період з 27.08.2021 по 31.12.2022, всього розмір пенсії 41 188,05 грн. та протокол за період 27.08.2021 - 31.12.2022 індивідуальний розрахунок, у якому зазначено всього за період 41 188,05 грн.

Спору щодо вказаного розміру нарахованої у спірному періоді заборгованості з пенсії між сторонами немає.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належним, співмірним та ефективним способом захисту порушеного права за встановленими обставинами у даній справі необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості з пенсії за певний період підлягає визнанню протиправною, а порушені права захисту шляхом стягнення з органу Пенсійного фонду на користь позивача заборгованості з пенсії в судовому порядку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з нарахованої пенсії за період з 27.08.2021 по 31.12.2022 у сумі 41 188,05 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 13 лютого 2023 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. за подання цього позову, до ухвалення судового рішення по даній справі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати заборгованості з нарахованої пенсії за період з 27.08.2021 по 31.12.2022.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з нарахованої пенсії за період з 27.08.2021 по 31.12.2022 в сумі 41188,05 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд.158-б, м.Запоріжжя, 69057; ).

Повне судове рішення складено 07.04.2023.

Суддя Б.В. Богатинський