Справа № 200/116/23
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року Справа№200/116/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчитини певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2023 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (далі - Відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчитини певні дії, в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2016рр. та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з грудня 2014 року по квітень 2017 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2016рр. та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у місяцях фактичної виплати за період з грудня 2014 року по квітень 2017 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15 грудня 2022 року;

зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з серпня 2014 року по день фактичної виплати 15 грудня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач наказом від 31.10.2018 № 1420- ОС звільнений в запас Служби безпеки України відповідно до підпункту «а» п. 61, підпункту «б» п. 62, підпункту «б» п. 81-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007 (за станом здоров`я) та виключений із списків особового складу, усіх видів забезпечення Служби безпеки України. З розрахункових листів за період з 2015-2017рр. та інформації наявної у відповідях на адвокатські запити, відповідач здійснював нарахування та виплату індексація грошового забезпечення позивачу за період з листопада 2014 року по квітень 2017 року з затримкою. 15.12.2022 Позивачу на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 у справі № 380/13686/22 виплачено заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з серпня 2014 року по квітень 2017 року у розмірі 45353,99 грн, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Під час проходження військової служби та звільнення з неї Позивачу було проведено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення у березні 2015 року у розмірі 6626,30 грн та у червні 2016 року у розмірі 8703,96 грн. З урахуванням того, що під час проходження військової служби та звільнення з неї Позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2016 рр. проведена без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення. Окрім того, Позивачу нараховувалася та виплачувалася винагорода за участь в антитерористичній операції у період з грудня 2014 року по березень 2016 року включно у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та у період з квітня 2016 року по квітень 2017 року у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення. З огляду на те, що у вказаний період місячне грошове забезпечення Позивача протиправно не було проіндексоване, відповідно нарахування та виплату винагороди за участь в антитерористичній операції проведено Відповідачем виходячи із непроіндексованого місячного грошового забезпечення. З врахуванням викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 16.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 13.03.2023 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня вручення позивачу копії даної ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 31.03.2023 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк. Продовжено розгляд справи.

В поданому до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому Відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом та іншими законами. Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба охоплює у числі іншого військову службу. Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) у редакції до 19.07.2022, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з цим, з 19.07.2022, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-ІХ, редакція частини другої статті 233 КЗпП була змінена. Так, з 19.07.2022, згідно з частиною другою статті 233 КЗпП, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні Таким чином, з 19.07.2022 відсутня норма, яка б встановлювала необмеженість строку звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.

Згідно з витягом з послужного списку від 05.02.2021, позивач звільнений з військової служби з 02.11.2018. Наказом СБУ від 31.10.2018 № 1420-ОС позивач повідомлений про суми, належні йому при звільненні. У зв`язку з цим, на думку Відповідача, з огляду на зміну редакції частини другої статті 233 КЗпП, та на підставі частини п`ятої статті 122 КАС України, строк звернення до суду з вищевказаною вимогою обчислюється з 20.07.2022 (наступний день після дата набрання чинності новою редакцією частини другої статті 233 КЗпП), а тому цей строк сплив 20.08.2022.

Якщо допустити застосування до спірних публічних відносин положення нової редакції частини другої статті 233, то строк звернення до суду сплив 20.10.2022. Аналогічні правові позиції щодо застосування з 19.07.2022 частини п`ятої статті 122 КАС України та нової редакції частини другої статті 233 КЗпП України містяться в останній судовій практиці: постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022 у справі № 380/12162/22.

Щодо вимоги про виплату компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації з серпня 2014 року по 15.12.2022.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів (далі - компенсація) у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту цих норм слідує, що порушення у формі невиплати компенсації виникає з моменту затримки виплати доходу тривалістю один календарний місяць.

Відтак, з урахуванням частини другої статті 122 КАС України, строк звернення до суду строк повинен обчислюватись з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав у формі затримки виплати доходу.

При цьому, кожен наступний календарний місяць невиплати доходу породжує право на збільшення компенсації пропорційно індексу інфляції у відповідному місяці. Згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 по справі № 380/13686/22, була визнана протиправною бездіяльність ГУ СБУ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації за період з серпня 2014 року по квітень 2017 року.

Зі змісту доданої до позову копії виписки з АТ КБ «Приватбанк» слідує, що виплата індексації позивачу була здійснена 15.12.2022.

Таким чином, порушення права на отримання компенсації, наприклад, за серпень 2014 року розпочалося з вересня 2014 року (перший календарний місяць, який слідує за серпнем 2014 року, тобто за першим місяцям, за який не була виплачена індексація) та тривало до листопада 2022 року (останній календарний місяць, який передує грудню 2022 року, тобто місяцю (грудню) в якому була виплачена (15-го грудня) індексація).

При цьому, це право на отримання компенсації збільшувалося кожен наступний календарний місяць пропорційно індексу інфляції у відповідному місяці.

Аналогічно у відповідні наступні місяці розпочинались та тривали до листопада 2022 року порушення права на отримання компенсації за затримку виплати індексації за відповідні місяці з вересня 2014 року по квітень 2017 року.

Як вказувалося вище, з 19.07.2022 відсутня норма, яка б встановлювала необмеженість строку звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати. У зв`язку з цим, для звернення до суду у відносинах публічної служби слід застосовувати місячний строк, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відтак, подаючи позов, позивач пропустив встановлений місячний строк на звернення до суду захистом свого права на отримання компенсації за період з вересня 2014 року по жовтень 2022 року включно.

Представником Відповідача на адресу суду були надані додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що у зв`язку із незгодою з заявленими позовними вимогами та наявністю підстав для часткового залишення позову без розгляду, Відповідач подав відзив на позов.

Разом з цим, після подання цього відзиву Відповідач дійшрй висновку про наявність істотної обставини, яка стосується другої вимоги позивача щодо виплатити йому компенсації втрати частини доходів (далі - компенсація або спірна компенсація), у зв`язку з порушенням строків виплати індексації з серпня 2014 року по 15.12.2022.

У зв`язку з цим, у Відповідача виникла потреба у поданні до суду цих додаткових пояснень, які уточнюють доводи та прохальну частину відзиву.

Сутність цієї істотної обставина полягає у тому, що компенсація втрати частини доходу Позивача підлягає нарахуванню лише по 31.10.2018, тобто по день його звільнення. Відтак, Позивач має право на отримання компенсації лише за період з вересня 2014 року (перший календарний місяць, який слідує за серпнем 2014 року, тобто за першим місяцям, за який не була виплачена індексація) по 31.10.2018 (дата звільнення). Відповідно, Позивач не має право на отримання цієї компенсації за період з 01.11.2018 по 15.12.2022.

Правомірність існування цієї обставини обґрунтовується наступними положеннями чинного законодавства.

Спірна компенсація втрати частини доходів стосується такого виду доходу, як індексація грошового доходу. В свою чергу, індексація є складовою заробітної плати (грошового забезпечення), про що неодноразово стверджувалося у сталій практиці Верховного Суду з цього питання (постанови від 20.11.2019 по справі № 620/1892/19, від 05.02.2020 у справі № 825/565/17, від 16.09.2020 по справі № 815/2590/18, від 29.11.2021 по справі № 120/313/20-а та ін.). Правильність цієї позиції підтверджується також і положеннями пункту 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13.01.2004 № 5 (далі - Інструкція). Так, пункт 2.2.7 Інструкції відносить суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників до фонду додаткової заробітної плати.

Отже, спірна компенсація втрати частини доходів стосується такого виду доходу, як заробітна плата (грошове забезпечення).

Поняття «компенсації втрати частини доходів», яке використовується у Законі України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» по відношенню до заробітної плати (грошового забезпечення), тотожне поняттю «компенсації працівникам втрати частини заробітної плати», яке застосовується у статті 34 Закону України «Про оплату праці» та у пункті 2.2 Інструкції.

В свою чергу, положення статті 34 Закону України «Про оплату праці» та пункту 2.2. Інструкції надають можливість встановити сутність спірної компенсації. Так, у статті 34 Закону України «Про оплату праці» спірна компенсація застосовується по відношенню до працівників. В свою чергу, пункт 2.2.8 Інструкції відносить спірну компенсацію, як і індексацію, до фонду додаткової заробітної плати.

Зі змісту цих двох норм слідує наступне. По-перше, право на нарахування компенсації обумовлюється наявністю у особи статусу працівника. По-друге, компенсація є складовою заробітної плати.

Згідно із правовою позицією Конституційного Суду України, останній також відносить компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати до складових заробітної плати (останній абзац пункту 2.2 рішення від 15.10.2013 № 9-рп/2013 у справі № 1- 18/2013):

«На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги».

Таким чином, правовою підставою для нарахування спірної компенсації є перебування особи у трудових правовідносинах. Відповідно, поза трудовими правовідносинами та поза отриманням особою заробітної плати не може тривати нарахування компенсації.

Слід зауважити, що припинення нарахування спірної компенсації після звільнення працівника жодним чином не порушує майнові інтереси працівника.

Так, статтями 47 та 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачений обов`язок роботодавця провести розрахунок з працівником при звільненні, тобто виплатити працівнику у день звільнення всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації.

Таким чином, обов`язок роботодавця з нарахування спірної компенсації після звільнення працівника змінюється на обов`язок роботодавця виплати працівнику середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Слід звернути увагу, що судова практика містить поодинокі приклади застосування описаного вище підходу до нарахування спірної компенсації: рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.07.2016 по справі № 243/5229/16-ц, від 13.07.2016 по справі № 243/5135/16-ц (залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07.09.2016, але скасоване постановою Верховного Суду від 30.05.2018), від 18.08.2016 по справі № 243/4209/16-ц, від 29.09.2016 по справі № 243/4824/16-ц, від 10.11.2016 по справі № 243/3618/16-ц: «проведення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати після звільнення позивача законодавством після припинення трудових відносин не передбачено, а порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб - у порядку, встановленому ст. 117 КЗпП України», жодним чином не порушує майнові інтереси працівника.

Таким чином, обов`язок роботодавця з нарахування спірної компенсації після звільнення працівника змінюється на обов`язок роботодавця виплати працівнику середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Слід звернути увагу, що судова практика містить поодинокі приклади застосування описаного вище підходу до нарахування спірної компенсації: рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.07.2016 по справі № 243/5229/16-ц, від 13.07.2016 по справі № 243/5135/16-ц (залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07.09.2016, але скасоване постановою Верховного Суду від 30.05.2018), від 18.08.2016 по справі № 243/4209/16-ц, від 29.09.2016 по справі № 243/4824/16-ц, від 10.11.2016 по справі № 243/3618/16-ц: «проведення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати після звільнення позивача законодавством після припинення трудових відносин не передбачено, а порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб - у порядку, встановленому ст. 117 КЗпП України».

Не зважаючи на те, що цей підхід до сутності спірної компенсації не набув більш широкого застосування у судовій практиці, ГУ СБУ вважає його правильним і таким, що ґрунтується на вищевказаних нормах чинного законодавства.

В свою чергу, застосування протилежного підходу до спірної компенсації, який допускає можливість її нарахування навіть після звільнення працівника, суперечить нормам права та сутності цієї компенсації, як складової заробітної плати (грошового забезпечення).

Крім того, утворилась би така ситуація, коли за одне порушення роботодавець повинен був би відповідати двічі, виплачуючи, як компенсацію втрати частини доходів, так і відшкодування за затримку розрахунку при звільненні. Таким чином, позивач має право на отримання спірної компенсації лише за період з вересня 2014 року по 31.10.2018 і не має право на її отримання за період з 01.11.2018 по 15.12.2022. З огляду на наведені вище доводи, ГУ СБУ просить врахувати наступне уточнення до розділу 2 відзиву на позов та його прохальної частини.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 є учасником бойових дій.

Відповідно до довідки від 23 травня 2017р. № Позивач є внутрішньо переміщеною особою, мвсце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з послужного списку Позивач в період з 01.05.2009 по 02.11.2018 проходив військову службу на різних посадах в Службі безпеки України.

Витягом з наказу Служби безпеки України від 02.11.2018 року №1420-ОС Позивача було звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом «а» пункту 61, підпунктом «б» пункту 62 та підпунктом «б» пункту 881 (за станом здоров`я непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час) у запас Служби безпеки України.

Згідно довідки від 14.03.2023 №15/42 Відповідачем за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 року у справі №380/13686/22, Позивачу було виплачено індексацію, розмір якої за період з 08.2014 року по 03.2017 року склав 46044,66 грн. Сума до сплати після утримання військового збору становила 45353,99 грн.

Виплата грошової допомоги на оздоровлення за період з 2015 по 2016 року Позивачу була виплачена: 2015 рік 7726,30 грн., 2016 рік 9803,96 грн.

Винагорода за безпосередню участь в АТО за період з грудня 2014 року по квітень 2017 року Позивачу була виплачена: 12.2014 16284,97 грн., 01.2015 16124,56 грн., 02.2015 6262,43 грн., 04.2015 13278,95 грн., 06.2015 13300,80 грн., 08.2015 7704,27 грн., 09.2015 1978,66 грн., 10.2015 6133,86 грн., 01.2016 20446,20 грн., 02.2016 6815,40 грн., 03.2016 6815,40 грн., 04.2016 6815,40 грн., 05.2016 4351,98 грн., 06.2016 4351,98 грн., 07.2016 1740,79 грн., 08.2016 2386,57 грн., 09.2016 4351,98 грн., 10.2016 2175,99 грн., 11.2016 6678,13 грн., 01.2017 4146,40 грн., 02.2017 5073,78 грн., 04.2017 3408,22 грн.

Виплата метеріальної допомоги на оздоровлення за 2015-2016 року та винагорода за безпосередню участь в АТО за період з грудня 2014 року по квітень 2017 року здійснена без урахування сум індексації. Вказана обставина також підтверджується розрахунковими листами Позивача.

Відповідач не здійснював виплату Позивачу компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації за період з серпня 2014 року по квітень 2017 року.

Грошові кошти на виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 року у справі №380/13686/22, у сумі 45353,99 грн. Позивачу були перераховані 15.12.2022 року, відповідно до виписки з банку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою та третьою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Абзацами першим та другим частини четвертої вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб №1294 від 07 листопада 2007 року грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

31 січня 2015 року Постановою Кабінету Міністрів України № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів. Державної служби з надзвичайних ситуацій. Головного управління розвідки Міністерства оборони. Державної прикордонної служби. Управління державної охорони. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації. Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень. Постанова втратила чинність (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18).

20 січня 2016 року Постановою Кабінету Міністрів України № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Відповідно до статей 10, 13 Закону України «Про Службу безпеки України», пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», з метою врегулювання питань виплати винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду наказом Центрального управління Служби безпеки України від 09.03.2016 №115 затверджено Порядок виплати винагороди військовослужбовцям Служби безпеки України за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Відповідно до розділу 2 цього Порядку Військовослужбовцям у період мобілізації (у тому числі часткової) або з дати введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або припинення (скасування) воєнного стану, у період проведення/здійснення заходів ЗНБО, в заходах ЗНБО чи в АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах ЗНБО чи в АТО (у тому числі під час проведення оперативно-розшукових, контррозвідувальних та інших заходів), у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями Служби безпеки України, у звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода в розмірах: до 31 березня 2016 року 100 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2016 року до 50 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії. У разі участі у воєнних конфліктах, в заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру.

Суд констатує, що право на грошову допомогу на оздоровлення за 2015-2016 роки, та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у місяцях фактичної виплати за період з грудня 2014 року по квітень 2017 року Позивач набув, в цій частині його право було реалізоване.

Спірним питанням є включення до складу цих виплат, індексації грошового забезпечення.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України №1282-XII від 03 липня 1991 року Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон №1282-XII).

Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року (далі Порядок №1078).

Відповідно до пункту другого Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 30 грудня 2020 року у справі №359/8843/16-а.

Як встановлено судом, за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 року у справі №380/13686/22, 15.12.2022 року відповідно до довідки з банку, Позивачу було виплачено індексацію, розмір якої за період з 08.2014 року по 03.2017 року склав 46044,66 грн. Сума до сплати після утримання військового збору становила 45353,99 грн.

Також судом встановлено, що розрахунок таких виплат, як грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2016 роках та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у місяцях фактичної виплати за період з грудня 2014 року по квітень 2017 року було проведено без включення сум індексації до розрахунку таких виплат.

Суд звертає увагу на те, що спірним питанням в цій справі є дії Відповідача щодо розрахунку та виплати Позивачу грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у 2015-2016 та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у місяцях фактичної виплати за період з грудня 2014 року по квітень 2017 року без урахування, зокрема, індексації. Тобто дослідженню підлягають обставини включення сум індексації до розрахунку таких виплат, як грошової допомоги на оздоровлення, а не включення цих виплат до складу грошового забезпечення військовослужбовця та їх індексації.

Суд зазначає, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції та ін. не регулюється положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» .

Така ж правова позиція викладена у рішенні Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №820/3423/18 від 21.12.2021.

Враховуючи, що відповідачем розрахунок таких виплат, як грошової допомоги на оздоровлення та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у місяцях фактичної виплати за період з грудня 2014 року по квітень 2017 року, було проведено без включення сум індексації до розрахунку таких виплат, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог в частині не нарахування та невиплати Позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, суд зазначає наступне.

Виплата Позивачу індексації грошового забезпечення на виконання судового рішення рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 року у справі №380/13686/22 відбулась лише 15.12.2022.

Отже, Відповідачем допущено порушення встановленого строку виплати індексації грошового забезпечення, а тому у Позивача виникло право на отримання компенсації втрати частини доходу за спірний період.

Водночас, суд зазначає, що Позивач не звертався до Відповідача із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку №159.

У свою чергу, Відповідач не відмовляв Позивачу своїм рішенням у виплаті відповідної компенсації.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З огляду на те, що у цій справі Позивач не звертався до Відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право Позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.

Суд зазначає, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Вказаний висновок узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 11.12.2020 року у справі №200/10820/19, від 17.11.2021 року у справі №460/4188/20, від 04.05.2022 року у справі № 200/14472/19-а, від 27.07.2022 у справі №460/783/20.

Враховуючи викладене позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

На підставі викладеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 10, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчитини певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2016рр. та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з грудня 2014 року по квітень 2017 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56, ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2016рр. та винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з грудня 2014 року по квітень 2017 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Є.В. Череповський