Справа № 500/4023/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 рокуСправа № 500/4023/22 пров. № А/857/18645/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року (суддя Мартиць О.І., м.Тернопіль, повний текст складено 14 грудня 2022 року), -

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУПФ-1) в якому просила:

визнати неправомірним та скасувати рішення ГУПФ про відмову у перерахунку пенсії від 28.07.2022 №57 по пенсійній справі №02 (далі Рішення) відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №3723-ХІІ), пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VІІІ);

зобов`язати ГУПФ-1 зарахувати з 25.07.2022 ОСОБА_1 періоди роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 до стажу державної служби;

зобов`язати ГУПФ перевести ОСОБА_1 із пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV) на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 25.07.2022 з врахуванням виплачених сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржило ГУПФ-1, яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі вказує, що позивача не достатньо стажу станом на 01.05.2016 для призначення пенсії згідно Закону №3723-ХІІ, пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII. Зазначає, що до стажу державної служби зараховуються лише періоди, під час яких позивачу було присвоєно ранги державного службовця. Періоди ж перебування на посадах, на яких було присвоєно персональні чи спеціальні звання до стажу роботи на посадах державної служби не відносяться.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на безперервність перебування позивача на службі в органах державної податкової служби на різних посадах з 12.03.1992 по 01.05.2016, наявність станом на 01.05.2016 стажу роботи на посадах державної служби не менш як 10 років, досягнення пенсійного віку, 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, остання має право для переведення з пенсії призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 , 25.07.2022 звернулася до ГУПФ із заявою про переведення із пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

До заяви надані наступні документи: паспорт громадянина України, ідентифікаційний номер, трудова книжка від 28.09.1977 та вкладиш до трудової книжки від 10.04.1998 серії НОМЕР_1 , довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 20.07.2022 №95 та №96, довідка про реорганізацію від 18.07.2022 №356, наказ про реорганізацію структурних підрозділів Підгаєцької райдержадміністрації від 12.01.2021 №8/01-03, свідоцтво про укладення шлюбу від 11.06.1983 серії НОМЕР_2 .

На підставі поданої заяви та наданих документів ГУПФ за принципом екстериторіальності винесено Рішення про відмову у позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно Закону №3723-XII, оскільки стаж роботи на державній службі станом на 01.05.2016 складає 7 років 04 місяці, тобто менше 10 років які передбачені діючим законодавством.

Про вказане рішення позивача листом від 09.08.2022 за №1900-0204-8/21339 повідомило ГУПФ-1.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацу 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII).

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону №509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-XII.

Частиною сьомою статті 15 Закону №509-XII визначено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частиною четвертою статті 15 Закону №509-XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

З наведеного вбачається, що даною нормою встановлювались умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Відповідно до пункту 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

«Порядком обчислення стажу державної служби» затвердженим постановою Kабінету Mіністрів України (далі КМУ) від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283) також передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах суддів, слідчих, а також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ (надалі, також Порядок №283).

Приписи абзацу 2 пункту 2 Порядку №283 визначали, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Апеляційний суд зауважує, що як Законом №889-VIII, так і нормами діючих до нього Законів №3723-XII, №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.

Постановою КМУ від 20.04.2016 №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

З копії трудової книжки, позивача видно, що вона працювала в Державній податковій інспекції по Підгаєцькому району:

12.03.1992 призначена на посаду начальника відділу обліку та звітності (наказ №19-л від 12.03.1992);

27.09.1993 призначена на посаду начальника відділу обліку та обробки даних (наказ №37-л від 27.09.1993);

21.11.1994 призначена на посаду головного державного податкового ревізора - інспектора відділу податкових розслідувань та контролю за валютними операціями (наказ №47 від 21.11.1994);

13.01.1995 - прийняла присягу на вірність державного службовця (наказ №32 від 13.01.1995);

15.03.1993 присвоєно персональне звання інспектора податкової служби (наказ №12-л від 15.03.1993);

Державна податкова інспекція у Підгаєцькому районі:

26.11.1996 призначена на посаду головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з юридичних осіб в порядку переводу (наказ №3-0 від 26.11.1996);

15.10.1997 у зв`язку із ліквідацією ДПА по Підгаєцькому району і утворенням Бережансько-Підгаєцької міжрайонної державної податкової адміністрації переведена на посаду старшого податкового інспектора відділу організації і стягнення податків з юридичних осіб (наказ ОДПА №121 від 28.07.1997, наказ №2л від 15.10.1997 по Б-Підг. МР ДПА);

Бережансько-Підгаєцька міжрайонна державна податкова адміністрація перейменована на Бережанську міжрайонну державну податкову інспекцію:

10.04.1998 призначена в порядку переміщення старшим державним податковим інспектором сектору по роботі з платниками податків (наказ Бережанської МРДПІ №13-л від 10.04.1998);

10.05.1999 призначена в порядку переміщення на посаду начальника відділу справляння податків і зборів з юридичних осіб та примусового стягнення податків Підгаєцького відділення (наказ №19-Л від 10.05.1999 Бережанської МРДПІ);

10.04.2000 переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора сектору справляння податків і зборів з юридичних осіб, примусового стягнення податків та економічного аналізу (наказ №9-Л від 10.04.2000 по Бережанській МРДПІ);

01.07.2000 переведена на посаду головного державного податкового інспектора групи справляння податків з юридичних осіб та примусового стягнення податків (наказ №15-Л від 01.07.2000 по БМРДПІ);

01.09.2003 переведена на посаду головного державного податкового ревізора групи справляння податків з юридичних осіб, масово-роз`яснювальної роботи і роботи зі зверненнями громадян Підгаєцького відділення (наказ №19-0 від 01.09.2003 по Бережанській МРДПІ);

01.09.2003 переведена на посаду головного державного податкового інспектора групи справляння податків із юридичних осіб масово-роз`яснювальної роботи і роботи із зверненнями громадян Підгаєцького відділення (наказ №22-0 від 01.09.2003 по Бережанській МРДПІ);

01.08.2004 у зв`язку із ліквідацією Бережанської МРДПІ та створенням Козівської МРДПІ призначена в порядку переводу на посаду головного державного податкового інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Підгаєцького відділення (наказ №1-0 від 01.08.2004);

01.02.2005 призначена на посаду завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Підгаєцького відділення (наказ №3-0 від 01.02.2005);

01.09.2005 призначена на посаду заступника начальника Підгаєцького відділення - завідувача сектору податку на додану вартість (наказ №22-0 від 01.09.2005);

01.11.2005 призначена на посаду заступника начальника Підгаєцького відділення-завідувача сектору оподаткування юридичних осіб (наказ №32-0 від 01.11.2005);

01.03.2006 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби 3 рангу (наказ №3-0 від 27.02.2006);

31.03.2006 у зв`язку із реорганізацією звільнена в порядку переводу в Бережанську МДПІ (наказ №6-0 від 31.03.2006 Козівської МДПІ);

03.04.2006 у зв`язку із реорганізацією та створенням Бережанської МДПІ призначена в порядку переводу на посаду заступника начальника Підгаєцького відділення, завідувача сектором оподаткування юридичних осіб (наказ №1-0 від 03.04.2006);

10.02.2009 звільнена з посади заступника начальника Підгаєцького відділення, завідувача сектору оподаткування юридичних осіб у зв`язку із переведенням на посаду начальника фінансового управління районної державної адміністрації (наказ №4-0 від 09.02.2009 Бережанської МДПІ).

Додатком 6 до Постанови №306 передбачено, що спеціальне звання «Інспектор податкової служби I рангу» прирівнюється до 7, 8, 9 рангу державного службовця.

Відтак, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Така позиція суду викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року по справі №21-340а13, а також, у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року №591/6970/16-а.

Як видно з розрахунку стажу (форма РС-право) страховий стаж позивача становить 44 роки 1 місяць 28 днів. До стажу державної служби позивачу як державному службовцю зараховано період з 11.02.2009 по 01.05.2016, що становить 7 років 4 місяці, не зараховано періоди роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 в органах державної податкової інспекції (служби), що склало 16 років 10 місяців 26 днів.

Враховуючи наведені вище норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірний період роботи позивача з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 в податкових органах підлягає зарахуванню до стажу роботи державної служби.

З огляду на безперервність перебування позивача на службі в органах державної податкової служби на різних посадах з 12.03.1992 по 01.05.2016, станом на 01.05.2016 наявність стажу роботи на посадах державної служби не менш як 10 років, досягнення пенсійного віку, наявність 20-ти років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у відповідача є всі підстави для переведення її з пенсії призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

За таких встановлених обставин наявні законні підстави для визнання протиправним та скасування Рішення та зобов`язання призначити таку спірну пенсію з дня звернення 25.07.2022, зарахувавши спірні періоди її роботи з 12.03.1992 по 31.03.2006 та з 03.04.2006 по 10.02.2009 до стажу державної служби.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний