Справа № 160/1062/23
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2023 року Справа № 160/1062/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , посадової особи військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , посадової особи військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_3 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , посадової особи військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , посадової особи військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_3 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому, з урахуванням позовної заяви, наданої на виконання вимог ухвали від 23.01.2023 року позивач просить суд:
- визнати неправомірними дії посадової особи військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , що виразилось в усному наказі висуватись ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у пішому порядку до місця ведення бойових дій, з метою доповіді
про прибуття начальнику штабу частини, не забезпечивши при цьому збройним супроводом,
зброєю та засобами особистого індивідуального захисту (бронежилет), та зобов`язати суб`єкта владних повноважень Військова частина НОМЕР_1 утриматись від зазначених дій;
- визнати протиправною бездіяльність посадової (службової) особи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , що виразилось у невжитті будь-яких заходів реагування та усунення причин та умов, що сприяли не проходженню позивачем медичного огляду ВЛК, зобов`язати суб`єкта владних повноважень Військова частина НОМЕР_1 вчинити певні дії, щодо надання позивачеві відповідного направлення на проходження медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби;
- визнати протиправним та повністю скасувати висновок (рішення)
консиліуму провідних фахівців та представників командування в/ч НОМЕР_2 від 26.10.2022 року, щодо припинення проведення медичного огляду ВЛК позивачу
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати протиправними дії службових осіб суб`єкта владних повноважень Військова частина НОМЕР_2 щодо припинення проведення медичного огляду ВЛК позивачеві, зобов`язати суб`єкта владних повноважень Військова частина НОМЕР_2 провести медичний огляд
військово-лікарською комісією позивачу ОСОБА_1 , (
ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з метою встановлення ступеня придатності до проходження військової служби.
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не виплати позивачеві додаткової винагороди за увесь час безпосередньої участі у бойових діях
та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування
збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених
заходів, в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень та зобов`язати суб`єкта владних повноважень Військова частина НОМЕР_1 виплатити позивачеві таку допомогу.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачами протиправно припинено проходження медичного огляду ВЛК, а також не виплачено додаткову винагороду за серпень та вересень 2022 року. Також посилався на протиправність дій посадової особи військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , що виразилось у прийнятті усного наказу висуватись позивачеві в пішому порядку до місця ведення бойових дій, з метою доповіді
про прибуття начальнику штабу частини, не забезпечивши при цьому збройним супроводом,
зброєю та засобами особистого індивідуального захисту (бронежилет)
Ухвалою суду від 08.02.2023 року відкрито провадження та запропоновано, у тому числі, відповідачам надати до суду відзиви на позовну заяву, а також доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються їх заперечення відповідача.
Від Військової частини НОМЕР_2 (далі в/ч НОМЕР_2 ) надійшов відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що для повторного проведення ВЛК, позивач має право звернутись по команді до вищестоящего командування з рапортом про направлення на обстеження, лікування чи проведення медичного огляду ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби.
Також в/ч НОМЕР_2 виконано вимоги ухвали суду від 21.03.2023 року та надано витребувані документи.
Від інших відповідачів будь-яких пояснень й документів на адресу суду не надходило.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та не є спірним, що ОСОБА_1 (06.01.1986 року) є військовослужбовцем, призваним 11.04.2022 року під час загальної мобілізації, який проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ).
За направленням в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2022 № 831, позивача направлено для проходження медичного огляду ВЛК у в/ч НОМЕР_2 для визначення придатності до військової служби.
26.09.2022 позивач зареєстрований у в/ч НОМЕР_2 , як такий що розпочав проходження медичного огляду ВЛК.
Консиліумом ВЛК в/ч НОМЕР_2 від 26.10.2022 року припинено проведення медичного огляду позивача з подальшим повідомленням командира в/ч НОМЕР_1 .
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу).
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи (далі Положення № 402).
Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця .
Згідно з п 2.2 Положення 402, Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.
Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК (п.п. 2.6.4. Положення № 402).
Відповідно до п.1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з п.1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до п. 1.1 розділу II Положення №402 Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
У відповідності до п. 6.19 Розділу VI вказаного Положення у разі коли особа, направлена на медичний огляд, відмовляється (ухиляється) від призначеного лікарем обстеження, що унеможливлює прийняття ВЛК відповідної постанови, за рішенням консиліуму лікарів (за участю головних (провідних) спеціалістів та командування військового лікувального закладу) її дозволяється виписувати із військового лікувального закладу без проведення медичного огляду з офіційним повідомленням командира (начальника) військової частини, яким ця особа була направлена на медичний огляд, та записом у медичній книжці.
Аналізуючи наведені норми, суд вказує на те, що у разі коли особа відмовляється та/або ухиляється від призначеного лікарями обстеження, то за рішенням консиліуму лікарів (за участю головних (провідних) спеціалістів та командування військового лікувального закладу) її дозволяється виписувати із військового лікувального закладу без проведення медичного огляду з офіційним повідомленням командира (начальника) військової частини.
У цій частині позовних вимог предметом розгляду є Консиліум ВЛК в/ч НОМЕР_2 від 26.10.2022 року, яким припинено проведення медичного огляду позивача з подальшим повідомленням командира в/ч НОМЕР_1 , зі змісту якого слідує, що за направленням в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2022 № 831 26.09.2022 позивач зареєстрований у в/ч НОМЕР_2 , як такий що розпочав проходження медичного огляду ВЛК. Станом на 25.10.2022 року відповідна комісія не пройдена, об`єктивних причин тривалого проходження медичного огляду не установлено.
З цих підстав Консиліум ВЛК в/ч НОМЕР_2 розцінив такі дії позивача як ухилення (відмову) від призначеного обстеження, що у свою чергу унеможливлює прийняття відповідної постанови.
Позиція позивача у цій частині позовних вимог полягає у тому, що жодним нормативно-правовим актом України не визначено строки проведення ВЛК, а тому дії в/ч НОМЕР_2 як і сам означений Консиліум ВЛК в/ч НОМЕР_2 є протиправним та такими, що порушують право на визначення ступеня придатності до військової служби.
Перш за все, суд зазначає, що спір у межах розгляду цієї справи полягає не у дослідженні й визначеності ступеня придатності позивача до можливості подальшого проходження військової служби, а саме у перевірці та наданні оцінці оскарженого рішення у контексті застосування норм матеріального права, що слугували підставою для його прийняття.
Попередньо уже зазначено, що оскаржене рішення прийнято Консиліумом ВЛК в/ч НОМЕР_2 на підставі п. 6.19 Розділу VI Положення №402, яке дозволяє ВЛК виписувати із військового лікувального закладу без проведення медичного огляду у випадку коли направлена на медичний огляд особа відмовляється (ухиляється) від призначеного лікарем обстеження.
Аналізуючи зміст цієї правої норми, суд розцінює, що вона фактично визначає дві форми поведінки особи, яку направлено на медичний огляд, але яка відмовляється (ухиляється) від призначеного лікарем обстеження.
По-перше це активна поведінка, коли наприклад особа взагалі не виявляє бажання проходити будь-яке обстеження сповіщаючи про це у тій чи іншій формі відповідного лікаря та/або спеціаліста.
По-друге, це пасивна поведінка особи, яка фактично полягає у тому, що особа за відсутності непереборних обставин та/або об`єктивних причин протягом тривалого часу не вчиняє жодних дій з проходження медичного огляду.
Хоча й є слушним посилання позивача на те, що жодним нормативно-правовим актом України не визначено строки проведення ВЛК, однак це обумовлено перш за все специфікою медичного огляду, під час якого ВЛК вивчає та надає оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, а також вирішення інших питань, передбачених Положенням №402, що безумовно потребує тривалого часу.
У розглянутому випадку, судом установлено та із картки обстеження та медичного огляду позивача слідує, що останній протягом 26.09.2022 року по 04.10.2022 року за винятком терапевта пройшов усіх лікарів, а також необхідні обстеження.
Починаючи з 05.10.2022 року та до моменту прийняття відповідачем оскарженого рішення позивачем жодних дій із подальшого проходження медичного огляду не вчиняв. Непереборних обставин, об`єктивних причин та/або створення перешкод у вчиненні таких дій судом не установлено та позивачем не наведено ні під час розгляду справи по суті так й у зверненій до Командувача Сухопутних військ ЗСУ заяві про вчинення відповідачами злочинних дій.
Наведе розцінюється судом як пасивна поведінка позивача під час проходження медичного огляду, яка цілком обґрунтовано визнана Консиліумом ВЛК в/ч НОМЕР_2 як такою, що свідчить про ухилення ним від призначеного обстеження.
З підстав наведеного, суд доходить висновку, що приймаючи оскаржене рішення Консиліум ВЛК в/ч НОМЕР_2 порушень вимог законодавства не допустив, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.
З приводу ж зобов`язання в/ч НОМЕР_2 провести медичний огляд
позивача з метою встановлення ступеня придатності до проходження військової служби суд зазначає про таке.
Підпунктом б п. 6 розділу 6 Положення №402 передбачено, що направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Згідно з п 6.2 Положення №402, на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК у мирний час, подаються:
направлення із зазначенням військового звання, прізвища, імені та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, військового комісаріату, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). Зразок направлення наведено в додатку 14.
Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання;
посвідчення особи (військовий квиток);
фотокартка 3 х 4 см без головного убору - при амбулаторному огляді;
службова характеристика для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією
медична характеристика (у медичній характеристиці обов`язково зазначають інформацію про захворюваність військовослужбовця, результати медичних оглядів ВЛК (при вступі у ВВНЗ, відрядженні за кордон, у миротворчі місії, під час служби у спецспорудах тощо), втрату працездатності за станом здоров`я за останні три роки та думку начальника медичної служби військової частини щодо можливості подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на займаній посаді за станом здоров`я).
на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).
Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби, а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби (п. 6.10 Положення).
Таким чином Положення № 402 передбачає певний порядок проходження медичного огляду, у розглянутому випадку медичного огляду з метою визначення придатності для подальшого проходження військової служби позивача, передумовою для початку проходження медичного огляду є направлення, яке в свою чергу є обов`язковим для виконання.
При цьому, цей порядок не передбачає повторний розгляд одного й такого самого направлення на проходження медичного огляду ВЛК.
Відповідно, для повторного проведення ВЛК, позивач має право звернутись по команді до вищестоящего командування з рапортом про направлення на обстеження, лікування чи проведення медичного огляду ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби.
Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання в/ч НОМЕР_2 провести медичний огляд
позивача з метою встановлення ступеня придатності до проходження військової служби наразі є передчасними та задоволенню не підлягають, адже матеріали справи не містять доказів того, що позивачеві видано повторно направлення для проходження медичного огляду ВЛК у в/ч НОМЕР_2 для визначення придатності до військової служби.
Більш того, матеріали справи також й не містять доказів про те, що позивач узагалі звертався із цією метою до командування в/ч НОМЕР_1 шляхом подання відповідного рапорту.
А відтак, позовні вимоги звернуті до посадової (службової) особи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , а також до Військова частина НОМЕР_1 наразі також є передчасними, у зв`язку з чим підлягають залишенню без задоволення.
З приводу ж позовних вимог щодо не виплати позивачеві додаткової винагороди у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень суд зазначає про таке.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018.
Відповідно до розділу VI пунктів 1,5 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.
Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.
Виплата надбавки за особливості проходження служби здійснюється на підставі наказу командира про встановлення цієї надбавки.
Розділом XVI пунктом 1,3 цього Порядку визначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Таким чином, виплата премії та спірної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
При цьому, цим же пунктом Положення установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
У цій частині позовних вимог позивач зазначає, що станом на момент розгляду цього спору в/ч НОМЕР_1 не виплачено йому спірну суму додаткової винагороди за серпень та вересень 2022 року.
Однак ці твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які надані до речі самим позивачем та із яких слідує, що починаючи з моменту призову на військову службу позивачеві щомісячно виплачувалося грошове забезпечення, у тому числі у розмірі 100000 гривень за липень й серпень 2022 року.
З приводу ж виплати такої винагороди за вересень 2022 року суд зазначає, що Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022р. (далі Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022р.
Пунктом 3 наведеного Окремого доручення встановлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
У підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів п.6 Окремого доручення.
Отже, зі змісту аналізу наведених положень слідує, що підставами для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях у певний період є бойовий наказ, журнал бойових дій, рапорт командира підрозділу та довідка командира військової частини за формою, додатку №1 до цього Окремого доручення.
Разом з тим, позивачем вищенаведених копій документів до матеріалів справи не долучено, а судом не установлено, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.
З приводу ж позовних вимог щодо визнання неправомірними дії посадової особи військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , що виразилось в усному наказі висуватись ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у пішому порядку до місця ведення бойових дій, з метою доповіді про прибуття начальнику штабу частини, не забезпечивши при цьому збройним супроводом, зброєю та засобами особистого індивідуального захисту (бронежилет), та зобов`язати суб`єкта владних повноважень Військова частина НОМЕР_1 утриматись від зазначених дій суд зазначає, зокрема про таке.
Перш за все суд звертає увагу позивача, що Дисциплінарним статутом Збройних Сил України визначено, зокрема:
пункт 110: усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:
прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;
незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.
Пункт 111: заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.
Таким чином, наведеною нормою передбачено право військовослужбовця надіслати та/або особисто звернутися до визначених державних органів із заявою та скаргою у випадках прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно нього командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями; незаконного покладення на нього обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.
З інших питань службової діяльності заява чи скарга подається безпосередньому командирові або у порядку підпорядкованості.
Отже, якщо позивач дійсно вважає, що стосовно нього командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, приймаються незаконні рішення та дії, які порушують його права, законні інтереси та свобод то він має право звернутися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство із відповідною скарго та/або заявою.
У той же час, до завдань адміністративного судочинства віднесена перевірка лише тих дій та рішень, які мають ознаки публічно-правових відносин.
Натомість визначений позивачем відповідач у цій частині позовних вимог, а саме ОСОБА_5 не є посадовою особою військової частини НОМЕР_1 та не здійснює владних управлінських функцій по відношенню до позивача.
Відповідно, означені позовні вимоги не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Однак, зважаючи, що такі вимоги не підлягають розгляду у порядку будь-якого іншого судочинства, суд вирішив не застосовувати процесуальні наслідки, передбачені статтею 170 або 238 КАС України, а розглянути їх по суті та відмовити у задоволенні.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна