Справа № 525/22/23
Суддя: Прасол Я. В.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/22/23
Провадження №2-а/525/2/2023 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2023 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судових засідань Хоменка М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Смірнов Сергій Іванович, до інспектора СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Любченка Володимира Володимировича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,
10.01.2023 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Смірнова С.І. звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Любченка Володимира Володимировича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.12.2022 інспектором СРПП ВП №3 Любченком В.В. було складено постанову серії БАД №656517 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн.
Відповідно до постанови, 24.11.2022 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «HUNDAI SANTA FE» днз НОМЕР_1 о 21 год. 45 хв. перед поворотом праворуч не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, під час зупинки транспортного засобу на вимогу працівників поліції перед зупинкою не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку та аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.2 Б, 9.2 А, 9.9 Б Правил дорожнього руху України.
Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Зазначає, що порушень ПДР він не допускав, дійсно керував автомобілем, під час виконання маневру увімкнув покажчик повороту. Вважає, що працівники поліції безпідставно переслідували його, під`їхали у той час, коли він уже зупинився, причиною таких дій є особисті неприязні відносини інспектора ОСОБА_2 до нього. Під час розгляду справи не були враховані всі обставини, що мають істотне значення для розгляду справи, рішення є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.
Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду заявлялося клопотання про поновлення строку на звернення до суду, оскільки строк на оскарження постанови був пропущений з поважних причини. Як зазначає позивач копію оскаржуваного рішення він не отримував взагалі, копія постанови була направлена лише його представнику адвокату Смірнову С.І., він дізнався про її існування лише 09.01.2023 у Великобагачанському районному суді Полтавської області, у зв`язку з чим позов було подано до суду лише 10.01.2023.
Відповідно до ухвали суду від 13.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.
18.01.2023 на виконання ухвали суду від 13.01.2023 від представника позивача надійшла заява про неможливість надати додаткові докази поважності пропущення строку на звернення до суду, у зв`язку з ненаданням відповідей на адвокатські запити.
Ухвалою суду від 18.01.2023 відкрито спрощене провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи з урахуванням положень ст. 286 КАС України (а.с.25).
24.01.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 відповідача інспектора СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Любченка В.В., у якому останній просив постанову серії БАД №656517 від 09.12.2022 залишити в силі, як таку, що відповідає нормам чинного законодавства. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що під час патрулювання було виявлено порушення ПДР, зупинено транспортний засіб «HUNDAI SANTA FE» днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , останньому було повідомлено про застосування відеозйомки та роз`яснені підстави зупинки, а саме: порушення п.п. 9.2 Б, 9.2 А, 9.9 Б ПДР України. Після роз`яснення прав ОСОБА_1 , останній став вимагати надати йому захисника. Для забезпечення права на захист ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 28.11.2022. 07.12.2022 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 та його захисник адвокат Смірнов С.І. прибули до ВП №3, де було переглянуто відеозапис адміністративного правопорушення. За клопотанням захисника, який просив надати строк для підготовки письмового клопотання про закриття провадження у справі, розгляд справи було відкладено. 09.12.2022 було винесено оскаржувану постанову.
01.02.2023 на адресу суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1 представника відповідача ГУНП в Полтавській області Пуніної Л.В., яка просила позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, розгляд справи провести без участі представника ГУНП в Полтавській області. В обґрунтування відзиву посилалася на те, що позивачем заявлено до відшкодування витрати на правову допомогу, розмір яких є значно завищеним, не відповідає складності справи, фактичним обставинам справи.
У судове засідання 06.04.2023 усі учасники судового розгляду не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Смірнова С.І. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Від відповідача інспектора СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Любченка В.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, підтримує раніше надані у судовому засіданні пояснення, просив у задоволенні позову відмовити. Представник ГУНП в Полтавській області у відзиві на позов просив проводити розгляд справи без його участі.
Враховуючи неявку учасників справи, суд проводить судове засідання, з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 КАС України.
Під час судового розгляду представник позивача адвокат Смірнов С.І. підтримав заявлений адміністративний позов ОСОБА_1 , з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити у повному обсязі.
Відповідач інспектор СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Любченко В.В. проти задоволення позову заперечував, вважав, що оскаржувана постанова відповідає нормам чинного законодавства.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду повідомила, що вона була пасажиром автомобіля «HUNDAI SANTA FE» днз НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 на момент коли його зупинили працівники поліції. На її думку, останній вмикав покажчик повороту, коли виконував маневр, оскільки вона чула характерний звук.
Суд заслухавши пояснення представника позивача адвоката Смірнова С.І., відповідача ОСОБА_2 , покази свідка, дослідивши докази, оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 запрошувався до підрозділу поліції для розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності на 08 год. 00 хв. 31.11.2022 ( а.с. 15).
Листом ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області на ім`я адвоката Смірнова С.І. повідомлялося про відкладення розгляду справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на 11 год. 07.12.2022 ( а.с. 9).
Згідно листа ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області на ім`я адвоката Смірнова С.І., копія постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №656517 від 09.12.2022 була направлена адвокату Смірнову С.І., безпосередньо ОСОБА_1 - не направлялася ( а.с. 58).
Надані суду матеріали не містять відомостей про вручення копії оскаржуваної постанови особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Згідно положень ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Оскільки відповідачами не доведено, що позивач ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови, позивач посилається на ті обставини, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 09.01.2023, доводи позивача в цій частині не спростовані, тому суд приходить до переконання, що клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом підлягає до задоволення.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.
КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.
Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою забезпечення права на захист та запобіганню безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, згідно п. 9.2 А, 9.2 Б ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно до п. 9.9 Б ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Статтею 125 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за інші порушення Правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.
Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.
Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Крім того, згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ "Про електронні довірчі послуги".
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 справа №П/811/76/17.
Таким чином, наданий суду відеозапис не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.
За таких обставин, суд приходить до переконання щодо відсутності доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України, а відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП.
Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що порушення було вчинено 24.11.2022, постанова у справі про адміністративне правопорушення датована 09.12.2022, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджено того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник були повідомлені про дату та час розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи судом підтверджував той факт, що не повідомляв сторону захисту про день та час розгляду справи.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана позивачем постанова серії БАД №656517 від 09.12.2022, підлягає скасуванню.
Представником позивача адвокатом Смірновим С.І. подано заяву про надання доказів щодо розміру судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, згідно положень ч. 7 ст. 139 КАС України, тому судом питання про розподіл судових витрат у даному рішенні не вирішується.
Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. 9, 77, 90, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд,
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до інспектора СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Любченка Володимира Володимировича, Головного управління національної поліції в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 656517 від 09.12.2022 за ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

представник позивача: адвокат Смірнов Сергій Іванович, адреса: вул. Каштанова, 40, оф. 4, селище Велика Багачка, Миргородського району, Полтавської області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2764 від 23.04.2019;

відповідач: Любченко Володимир Володимирович інспектор Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №3 Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, службова адреса: вул. Шевченка, 103, селище Велика Багачка, Миргородського району, Полтавської області;

відповідач: Головне управління національної поліції в Полтавській області, , юридична адреса: вул. Пушкіна, 83, м. Полтава.

Суддя Я.В. Прасол