Справа № 160/12435/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Естейт» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрасбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -
16.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Естейт» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрасбезпеки, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду уточненої позовної заяви, в якій зазначити кого саме позивач вважає відповідачем (-чами) у цій справі та до кого спрямовує свої позовні вимоги, а також місцезнаходження, поштовий індекс та ідентифікаційний код цієї (цих) особи (осіб) в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а у разі зазначення у якості відповідачів двох окремих осіб - зміст позовних щодо кожного з них, а також копій цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.
На виконання вимог ухвали суду від 05.09.2022 року, позивачем усунуто вищевказані недоліки позовної заяви.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 26.10.2021 року посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку від 21.10.2021 року №0144388 проведено рейдову перевірку на трасі а/д М-30, 916 км.+ 897 м, в ході якої здійснено зупинку транспортного засобу марки DAF, державний номер НОМЕР_1 , напівпричіп MERCERON, державний номер НОМЕР_2 , який обладнано тахографом, під керуванням водія ОСОБА_1 , та проведено перевірку цього транспортного засобу на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
За наслідками проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №308591 від 26.10.2021р., яким зафіксовано виявлене в ході перевірки порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону №2344-III «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: протоколу перевірки та адаптації тахогрофа до транспортного засобу.
У вказаному акті перевірки зроблено відмітки, що водій транспортного засобу з актом ознайомлений, від підпису та пояснень відмовився.
Як зазначено в акті перевірки та підтверджується матеріалами справи, транспортний засіб марки DAF, державний номер НОМЕР_1 , напівпричіп MERCERON, державний номер НОМЕР_2 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Естейт» відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 03.12.2019 року.
Разом з тим, судом встановлено, що 22.09.2021р. між ТОВ «Євро Естейт», в особі директора Капельки Е.М. (Орендодавцем), та ТОВ «АТП929» в особі директора Аркаєва Станіслава Валерійовича (Орендарем), було укладено Договір найму (оренди) транспортного засобу, відповідно до п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове володіння та користування майно: транспортний засіб марки DAF, моделі XF 105/410, тип ТЗ СЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ - СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, 2007 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований ТСЦ 1242 03.12.2019 року, дата першої реєстрації 22.12.2014 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , що належить Орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 1242, від 03.12.2019 року.
Вищевказаний Договір найму (оренди) транспортного засобу від 22.09.2021р. посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чалою В.О. та зареєстровано в реєстрі за №479.
Згідно з п.4.1 Договору найму (оренди) транспортного засобу від 22.09.2021р. цей Договір укладається на 3 (три) роки з моменту прийняття транспортного засобу і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
22.09.2021 року між сторонами Договору найму (оренди) транспортного засобу від 22.09.2021р. складено та підписано акти приймання-передачі, згідно з якими відповідно до умов Договору найму (оренди) транспортного засобу №479 від 22 вересня 2021 року Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове володіння та користування нижченаведене майно: транспортний засіб марки DAF, моделі XF 105/410, тип ТЗ СЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ - СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, 2007 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , та транспортний засіб марки MERCERON, моделі М-343 НЕRРО, тип ТЗ - СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ НАПІВПРИЧІП - СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ Р/ПР-ЦИСТЕРНА-Е, 1997 року випуску, колір - ОРАНЖЕВИЙ, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 .
Крім того, судом встановлено, що 26.10.2021р. перевезення вантажу (авіаційного палива JET А-1) на транспортному засобі автомобілі марки DAF з державним номером НОМЕР_7 , напівпричіп марки MERCERON державний номер НОМЕР_2 , здійснювалося автопідприємством: ТОВ «АТП 929» на замовлення ТОВ «БРОМ-КОР», водій: ОСОБА_1 , пункт навантаження: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1-н; пункт розвантаження: Вигода; що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №9845 від 26.10.2021р., копія якої міститься в матеріалах справи.
Також у якості додатка до цього повідомлення долучено копію акта №308591.
При цьому, доказів безпосереднього вручення позивачу цього листа матеріали справи не містять.
Представник позивача участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акта №308591 не брав.
При цьому матеріали справи містять докази щодо отримання позивачем копії оскаржуваної постанови лише 02.06.2022р. на запит представника позивача адвоката Шваба О.В. Як стверджує представник позивача у позовній заяві, про оскаржувану постанову №317389 від 23.12.2021 року позивач дізнався від державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Дніпро), в провадженні якого перебуває виконавче провадження від 30.05.2022 року за №69112703, відрите на підставі цієї постанови, лише 01.06.2022 року, при цьому 01.06.2022 року адвокатом ТОВ «Євро Естейт» було подано адвокатський запит до Державної служби України з безпеки на транспорті відділу держаного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про надання копії постанови та можливості ознайомлення з нею, на який 02.06.2022р. отримано копію оскаржуваної постанови.
Доказів більш раннього отримання позивачем копії постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №317389 від 23.12.2021 року відповідачем не надано.
Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Євро Естейт» про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №317389 від 23.12.2021 року, суд зважає на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001р. (далі - Закон №2344-ІІІ, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
За приписами ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Статтею 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до частини 14 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Частинами 17 та 18 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567 (далі - Порядок №1567).
Згідно з пунктом 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4 Порядку №1567).
При цьому, за приписами пункту 13 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Згідно із пунктом 14 зазначеного Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:
- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
- оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до абз.1 п.21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Згідно з п.22 Порядку №1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктами 26-27 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно із додатком 5.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 11 лютого 2020 року у справі №820/4624/17.
При цьому, статтею 49 Закону №2344-III встановлено, що водій транспортного засобу, зокрема, зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385).
Згідно з пунктом 1.1 Інструкції №385 цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух".
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції №385 ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Пунктом 1.3 Інструкції №385 визначено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні:
- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;
- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Згідно з п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до п.3.5 Інструкції №385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.
Пунктом 3.6 Інструкції №385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі, зокрема, протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, а перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема, наявності у водіїв транспортних засобів протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема, наявність у водія протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, передбаченого п.3.3 Інструкції №385, при цьому, перевізник повинен згідно з вимогами ЄУТР здійснювати періодичні інспекції, які включають перевірку наявності у водіїв транспортних засобів протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа, при цьому, відсутність у водія під час здійснення перевезень вантажів такого протоколу є порушенням статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та, відповідно, тягне за собою відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, у вигляді накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян саме на автомобільного перевізника, тобто на фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Як встановлено судом, позивач є власником транспортного засобу DAF, моделі XF 105/410, тип ТЗ СЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ - СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, 2007 року випуску, колір білий, державний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу марки MERCERON, моделі М-343 НЕRРО, тип ТЗ - СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ НАПІВПРИЧІП - СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ Р/ПР-ЦИСТЕРНА-Е, 1997 року випуску, колір - ОРАНЖЕВИЙ, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 03.12.2019 року.
Разом з тим, на підставі Договору найму (оренди) транспортного засобу від 22.09.2021р., укладеного між ТОВ «Євро Естейт», в особі директора Капельки Е.М. (Орендодавцем), та ТОВ «АТП 929» в особі директора Аркаєва Станіслава Валерійовича (Орендарем), посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чалою В.О. і зареєстрованого в реєстрі за №479, а також на підставі актів приймання-передачі від 22.09.2021р. до цього Договору, вищевказані транспортні засоби були передані позивачем в тимчасове користування (в оренду) ТОВ «АТП 929» строком на 3 (три) роки з моменту прийняття транспортних засобів.
При цьому, 26.10.2021р., тобто в день проведення рейдової перевірки, в ході якої посадовими особами Укртрансбезпеки здійснено зупинку транспортного засобу марки DAF, державний номер НОМЕР_1 , напівпричіп MERCERON, державний номер НОМЕР_2 , який обладнано тахографом, під керуванням водія ОСОБА_1 , та проведено перевірку цього транспортного засобу на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, перевезення вантажу (авіаційного палива JET А-1) на транспортному засобі автомобілі марки DAF з державним номером НОМЕР_7 , напівпричіп марки MERCERON державний номер НОМЕР_2 , здійснювалося саме автопідприємством ТОВ «АТП 929», в користуванні якого і перебували вказані транспортні засоби згідно з Договором найму (оренди) транспортного засобу від 22.09.2021р., що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №9845 від 26.10.2021р., копія якої міститься в матеріалах справи, та згідно з якою також зазначено, що перевезення на вищевказаних транспортних засобах здійснює автопідприємство: ТОВ «АТП 929» на замовлення ТОВ «БРОМ-КОР», водій: ОСОБА_1 , пункт навантаження: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1-н; пункт розвантаження: Вигода.
Відтак, з вищевказаних документів, копії яких містяться в матеріалах справи, слідує, що станом на дату (26.10.2021р.) вчинення порушення, зафіксованого актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №308591 від 26.10.2021р., вищевказані транспортні засоби перебували у тимчасовому користуванні ТОВ «АТП 929» на підставі Договору найму (оренди) транспортного засобу від 22.09.2021р. і перевезення вантажу 26.10.2021р. цим транспортним засобом здійснювало саме ТОВ «АТП 929», яке у розумінні приписів ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» і є автомобільним перевізником у даному випадку.
Натомість, позивач у спірних відносинах не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому не може нести відповідальність на підставі статті 60 цього Закону, оскільки за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно-господарські штрафи застосовуються саме до автомобільних перевізників.
Таким чином, з урахуванням вищевказаного, порушення, зафіксоване актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №308591 від 26.10.2021р., допущено не позивачем.
Згідно зі ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Принцип рівності сторін у процесі є одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63).
Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38). Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (див. рішення у справі Ruiz-Mateos, наведене вище, с. 25, § 63).
Зважаючи на те, що в ході розгляду справи встановлено, що в даному випадку позивач не був перевізником на транспортному засобі - DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп MERCERON, державний номер НОМЕР_1 , останнім доведено, що ним не вчинялось порушення транспортного законодавства, яке зазначене в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень вантажів автомобільним транспортом №308591 від 26.10.2021р.
При цьому суд не надає оцінку наявності або відсутності порушень ст. ст. 48, 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки позивач в даному випадку не є суб`єктом, який повинен відповідати за ці порушення.
Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій, не надав суду належних доказів, які спростовували б доводи позивача.
Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що, надаючи до суду з позовною заявою копії договору оренди транспортного засобу від 22.09.2021 року та актів приймання-передачі автотранспортного засобу від 22.09.2021 року, позивач не надав підтвердження сплати орендної плати по цьому Договору (письмової платіжної вимоги, платіжних доручень), податкової звітності форми 20-ОПП, що є обов`язковою при передачі основних фондів суб`єкта господарювання, не можуть свідчити про правомірність накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу оскаржуваною постановою, бо ключовим питанням у справі про притягнення до такої відповідальності суб`єкта господарювання є те, чи був він автомобільним перевізником під час виявленого в ході рейдової перевірки порушення, а не те, чи дотримується такий суб`єкт господарювання податкової дисципліни.
Також необґрунтованими та безпідставними є посилання відповідача на те, що, на його думку, наданий договір оренди транспортного засобу від 22.09.2021 року є удаваним, укладеним з метою уникнення адміністративно-господарських штрафів, оскільки таке твердження відповідача жодним чином не доведено, зокрема, відповідачем не надано рішення суду про визнання такого правочину удаваним, недійсним чи нікчемним.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідно, позовна заява про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №317389 від 23.12.2021 року підлягає задоволенню.
Відтак, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 2481,00грн, підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.
Керуючись статтями 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова