Справа № 340/415/23
Суддя: Р.В. ЖУК
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2023 року м. Кропивницький справа №340/415/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_2 щодо відсутності дій з розгляду та надання відповіді на рапорт щодо необхідності направлення на військово-лікарняну експертну комісію для встановлення придатності (або лікування) до військової служби солдата ОСОБА_1 , складені від 04 листопада 2022 року, та 22 грудня 2022 року;
- зобов`язати військову частину № НОМЕР_2 розглянути по суті рапорт від 04 листопада 2022 року і 22 грудня 2022 року та прийняти рішення про направлення солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на проходження військово-лікарняної експертної комісії, про що надати письмову відповідь у відповідності до 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України і змісту статті 20 Закону України Про звернення громадян.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є солдат військової частини № НОМЕР_2 . Зазначає, що враховуючи стан здоров`я доповідав командиру про те, що виконання обов`язків солдата військової частини ВЧ НОМЕР_2 неможливе за станом здоров`я. Позивачем подано рапорт вимогу про термінову необхідність лікування та проходження ВЛК. Так, на підставі Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, позивач 04 листопада 2022 року та 22 грудня 2022 року звернувся з рапортами до командира ВЧ НОМЕР_2 та просив направити його на проходження ВЛК комісії і лікування. Проте, відповіді на рапорти надано не було. Моє здоров`я продовжує погіршуватися. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною.
Представником відповідача по справі подано до суду відзив на позовну заяву в якому він заперечує проти позову у повному обсязі, вважає його не обґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню. Представник наголошує, що солдат ОСОБА_1 з 26 серпня 2022 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до військової частини. Враховуючи даний зазначає, що прийняття рішення та відправка солдата ОСОБА_1 на проходження військово-лікарської комісії не входить до компетенції військової частини НОМЕР_2 . Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
09.03.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Інших заяв чи клопотань учасниками справи до суду не подано.
Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з частиною 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
За приписами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 21.03.2022 року на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022р. призваний у Збройні Сили України по мобілізації та проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .
16.05.2022 року позивач під час несення служби отримав мінно-вибухове поранення.
Відповідно до довідки Військово-медичним клінічним центром Західного регіону від 19.08.2022р. №599/3, 19.08.2022р. було првоведений медичний огляд ВЛК позивача. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Наслідки вибухової травми (16.05.2022), з наявністю множинних осколків м`яких тканин голови, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді цефалгїчного синдрому без ознак органічного ураження центральної нервової системи. Зміцніли шкірні рубці потиличної ділянки (2 шт.), нижньої третини лівого стегна (3 шт.), нижньої третини лівого плеча (1 шт.) після ПХО ран, видалення металевих осколків (23.05.2022) після вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин голови, лівого плеча, лівого стегна (16.05.2022). Травма, поранення, ТАК пов`язане з проходженням військової служби.
Після проходження ВЛК стан здоров`я позивача погіршувався, про що неодноразово повідомляв командирів і начальника медичної служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.09.2022 року №549 солдат ОСОБА_1 з 26 серпня 2022 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_4 .
Враховуючи свій стан здоров`я, позивач 04 листопада 2022 року та 22 грудня 2022 року звертався з рапортами до командира ВЧ НОМЕР_2 та просив направити його на проходження ВЛК комісії і лікування. Проте, відповіді на рапорти надано не було.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного на його думку права.

V. Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно із статтею 1 вищезазначеного Закону, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно із статтею 4 частиною 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи що позивача було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та військову службу він проходив у ВЧ НОМЕР_2 .
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, врегульовано нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII (надалі Закон №2232- XII), а також нормами «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі Положення № 1153/2008).
Згідно із п. 1.1, 1.2 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза це медичний огляд військовослужбовців з метою визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби.
Згідно із пунктом 1.1 розділу II Положення, медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності військовослужбовців до військової служби.
Підпунктом б) пункту 6.1, пунктом 6.10 розділу II Положення встановлено, що направлення на медичний огляд військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) проводиться прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
При цьому, статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.
З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі судді Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 15.06.2018 по справі № 826/19388/16.
Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту
Відповідний правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18.
Досліджуючи спірні правовідносини з матеріалів справи судом встановлено, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) ОСОБА_2 від 30.09.2022 року №549 солдат ОСОБА_1 з 26 серпня 2022 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_4 .
Поряд з цим, встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) ОСОБА_3 від 08.11.2022 року №312 солдат ОСОБА_1 вважається таким, що не повернувся з відпустки за станом здоров`я.
Відповідно до витягу із наказу (по основній діяльності) від 26.11.2022 №942 «Про результати службового розслідування» службове розслідування за фактом не повернення після відпустки за станом здоров`я до розташування військової частини НОМЕР_4 стрільцем - снайпером механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_4 солдатом ОСОБА_1 , вважати завершеним.
За не повернення після відпустки за станом здоров`я до розташування військової частини НОМЕР_4 порушення вимог ст. 3. II. 12, 16, 17. 26. 127. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України: ст. 2. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України: в діях солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.408 Кримінального кодексу України. Стрільця -снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 на підставі п. "г" ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення: "ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖВОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ".
Більше того, як вбачається з виписки №2638 із медичної карти стаціонарного хворого КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 08.09.2022 року по 05.10.2022 року. При цьому місце роботи зазначено ВЧ НОМЕР_4 .
З огляду на викладене на переконання суду безпосереднім начальником позивача є командир військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_3 , який наділений повноваженнями приймати рішення за рапортом позивача, а не командир військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 .
Натомість, будь-яких доказів звернення позивача з рапортом до командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_3 з приводу направлення на проходження військово-лікарняної експертної комісії, позивачем не надано.
Поряд з цим, суд вважає за необхідне вказати наступне.
Так, позивачем допущено дефект відповідача, тобто такий стан правовідносин, що ускладнює процес вибору належного відповідача позивачем, здебільшого зумовлений конкретною обставиною справи. Одним із дефектів відповідача, є невідповідність фактичних повноважень державного органу положенням законодавства чи дублювання повноважень одного державного органу повноваженнями іншого державного органу. Таким чином, позивач, відображаючи у позовній заяві в якості відповідача конкретний орган, вважаючи, що цей орган очевидно є відповідачем і у цьому не може бути жодних сумнівів, у процесі розгляду справи дізнається, що необхідно залучити співвідповідача, який наділений такими ж повноваженнями, або необхідно наприклад замінити цього відповідача на належного.
Суд зауважує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
З огляду на викладене, позивач звернувшись до суду з даним позовом, передчасно захищає права та інтереси, які реально даним відповідачем не порушено до фактичного оскарження кінцевих рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути прийняті чи вчинені на підставі її звернення, тому на час звернення до суду відсутній предмет спору.
Об`єктивна відсутність правових наслідків у вигляді порушення прав та інтересів позивача свідчить про передчасність звернення до суду саме з такими позовними вимогами та відсутність юридичного спору, змістом якого є спір щодо прав чи обов`язків. Наведене виключає можливість розгляду справи судом, оскільки відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на "юридичні спори".
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі судді Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 29.10.2018 по справі № 9901/838/18.
При цьому, надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

VI. Судові витрати.
Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя
Кіровоградського окружного
адміністративного суду Р.В. ЖУК