Справа № 480/2944/23
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
07 квітня 2023 року Справа № 480/2944/23
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Савицька Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
04 квітня 2023 року до Сумського окружного адміністративного суду через свого представника звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_24 , ОСОБА_38 , ОСОБА_26 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_39 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_43 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, і просять суд:
- визнати дії військової частини НОМЕР_1 під час проведення службового розслідування на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_46 №1107 від 22.09.2022 протиправними;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_47 № 1230 від 13.12.2022 «Про результати службового розслідування», в частині що стосується військовослужбовців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; ОСОБА_48 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_49 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення військовослужбовцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_50 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_51 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 та виплатити недоотриману премію у розмірі 10% від встановленого розміру щомісячної премії за вересень 2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення військовослужбовцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_50 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_51 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 та виплатити додаткову грошову винагороду за вересень 2022 року у повній мірі.
Одночасно із позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивачів просить зупинити стягнення з грошового забезпечення військовослужбовців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_50 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_51 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , яке проводиться відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_47 №1230 від 13.12.2022 «Про результати службового розслідування».
Ухвалою суду від 05.04.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника позивачів адвоката Атаманюк Василини Ігорівни про забезпечення позову.
Також, разом з позовом представник позивачів подав клопотання, яким просить визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду з вказаним позовом та поновити строк на звернення до суду з вказаним позовом.
В обґрунтування вказаного клопотання представник позивачів зазначає, що оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_47 № 1230 від 13.12.2022 «Про результати службового розслідування» до відома позивачів не доводився, відтак, не міг бути оскаржений у встановлений законом строк.
З вказаним наказом та матеріалами службового розслідування, що стали підставою для його винесення, на початку березня 2023 року військовою частиною НОМЕР_2 ознайомлено одного з позивачів, ОСОБА_26 .Так зазначає, що на адресу вказаної частини листом №882 №03.03.2023 за підписом заступника начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_60 направлено акт приймання-передачі заборгованості, наказ командира в/ч НОМЕР_1 №1230 від 13.12.2022 «Про результати службового розслідування», з якими і було ознайомлено ОСОБА_26 .
Дослідивши матеріали позову та доводи заяви про поновлення строку звернення до суду із даним позовом суд зазначає, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Частиною шостою статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Положеннями частини п`ятої статті 122 КАС України обумовлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців, а відтак відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини другої статті 122 КАС України.
Аналогічний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.06.2022 у справі № 540/2001/21.
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Під час вирішення питання про достатність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності обставин, на які посилається позивач у клопотанні про поновлення процесуального строку звернення до суду, покладається саме на позивача.
Разом із адміністративним позовом до суду подана заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, яке, зокрема, мотивоване тим, що оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_47 № 1230 від 13.12.2022 «Про результати службового розслідування» до відома позивачів не доводився, відтак, не міг бути оскаржений у встановлений законом строк. З вказаним наказом та матеріалами службового розслідування, що стали підставою для його винесення, на початку березня 2023 року військовою частиною НОМЕР_2 ознайомлено одного з позивачів, ОСОБА_26 . Зазначає, що на адресу вказаної частини листом №882 №03.03.2023 за підписом заступника начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_60 направлено акт приймання-передачі заборгованості, наказ командира в/ч НОМЕР_1 №1230 від 13.12.2022 «Про результати службового розслідування», з якими і було ознайомлено ОСОБА_26 .
Разом з цим, суд наголошує, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Під «поважними причинами» слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Загалом правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Зрештою право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Наведених правових висновків неодноразово дотримався Верховний Суд, зокрема, у постанові від 02.02.2023 у справі № 260/871/21, що в силу ч.5 ст.242 КАС України підлягають застосуванню судом до спірних правовідносин.
Тобто, наведене свідчить про те, що військовою частиною щомісяця виплачувалось відповідне грошове забезпечення, що свідчить про безпідставність доводів представника позивачів про їх необізнаність з власним статусом військовослужбовця військової частини.
З огляду на викладене, позивачі повинен були дізнатися про порушення своїх прав з моменту отримання перших виплат від військової частини НОМЕР_1 .
Крім того, представник позивача зазначає, що ОСОБА_26 дізнався про порушення його права у березні 2023 року, проте не надає доказів на підтвердження даного факту.
Також, представником позивача у клопотанні взагалі не зазначено інформації щодо інших позивачів.
При цьому, суд наголошує, що «зайняття саморозвитком під час проживання на території військової частини» та «очікування на якість дії від командира» не свідчить про відсутність можливості у позивача вчиняти будь-які дії з метою захисту своїх прав, порушених, на його думку. Тобто, не є в розумінні чинного законодавства поважними причинами для пропуску строку звернення з адміністративним позовом до суду.
Таким чином, до матеріалів позову представником позивачів не було надано доказів на підтвердження вказаних в якості поважності причин пропуску строку звернення до суду обставин, що унеможливлює встановлення судом, чи достатньо підстав для визнання причин його пропуску поважними.
Отже, суд приходить до висновку, що представнику позивачів необхідно надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, вказавши причини пропуску такого строку всіма позивачами та з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.
Окрім цього, частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 до Військова частина НОМЕР_1 , треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачам.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Савицька