Справа № 572/3147/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 572/3147/22 пров. № А/857/4640/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22 листопада 2022 року у справі № 572/3147/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, (головуючий суддя Довгий І.І., м. Сарни, Рівненська область, проголошено о 09:00- 09:10)

В С Т А Н О В И В:

27.10.2022 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції України (далі - відповідач), в якому просив скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ЕАР №6040175 від 18.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що оскарженою постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, що є порушенням п.15.9 Правил дорожнього руху (далі ПДР). З прийнятою постановою позивач не погоджувався та зазначав, що дійсно в час складання постанови перебував поруч, однак не керував транспортним засобом.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 22 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене судове рішення суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність рішення суб`єкта владних повноважень з огляду на наявні в матеріалах докази, зокрема відеофіксацію вчиненого правопорушення.

Не погодившись із рішення суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального права, просить суд скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги позивач наполягає на неправомірності рішення суб`єкта владних повноважень, зазначає, що працівниками поліції не проводились заміри відстані від автомобіля до в`їзду на прилеглу територію.

Представники учасників справи на розгляд справи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфу 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи, їх представники в судове засідання на розгляд справи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Особливості розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності визначені в статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, а порядок повідомлення їх учасників ст. 268 цього ж Кодексу, відповідно до якої учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи з моменту направлення такого повідомлення працівником суду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За відсутності сторін, на підставі ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, суд проходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як видно зі змісту постанови ЕАР №6040175 від 18.10.2022 громадянин ОСОБА_1 17.10.2022 о 23:01:11 в м.Сарни, вул. Бєлгородська 2Б, здійснив зупинку транспортного засобу Skoda Octavia НОМЕР_1 ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9.и. ПДР. За скоєне позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

З прийнятою постановою позивач не погодився, відтак звернувся до суду з відповідним позовом.

Надавши юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів приходить до висновку про правильність висновків суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 15.9. и Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, передбачено відповідальність перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до письмових заперечень надано відеозапис правопорушення.

З оглянутого відеозапису події наданого відповідачем судом встановлено, що працівники поліції під час патрулювання території м. Сарни, помітили автомобіль, який припаркований з порушеннями ПДР. На відео видно автомобіль Skoda Octavia, поруч з яким стоїть позивач. На запитання працівника поліції про причину зупинки автомобіля у такий спосіб позивач зазначив, що приїхав на виклик.

Зазначене вище твердження суперечить позиції позивача зазначеній у позовній заяві, так як позивач стверджував, що взагалі не керував транспортним засобом, а просто перебував у його салоні. В контексті цього суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки транспортного засобу першочерговим до врахування є спосіб постановки транспортного засобу, відповідальність же за порушення правил зупинки несе власник транспортного засобу або відповідальна особа.

Поряд з наведеним суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі позивач змінив свої доводи та уже не стверджує, що він не здійснював управління транспортним засобом, а заявляє про те, що працівники поліції не замірювали відстань транспортним засобом та виїздом з прилеглої території. Разом з тим, такі доводи не відповідають наявним у матеріалах справи доказам, оскільки, як вже зазначалось вище на відеозаписі чітко видно, що транспортний засіб стоїть безпосередньо на виїзді з прилеглої території будинку.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22 листопада 2022 року у справі № 572/3147/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний