Справа № 380/1923/23
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1923/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої - судді Потабенко В.А.,

секретаря судового засідання Лизак Д.А.,

за участі:

представника позивача Радика Б.А., згідно договору,

представника відповідача Гайдук О.В., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Червоноградський ВДВС, відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 67992673 від 29.12.2021 щодо виконання постанови Червоноградського районного відділу виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 67363287 від 03.11.2021 від 10.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Червоноградського районного відділу виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчого збору в сумі 97879,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконанні у Червоноградському ВДВС перебував виконавчий напис № 1174 від 23.04.2019, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно позивача квартиру АДРЕСА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк». Постановою про стягнення виконавчого збору № ВП 67363287 від 03.11.2021 державним виконавцем було вирішено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 97879,61 грн. В зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу 23.12.2021 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець 29.12.2021 відкрив виконавче провадження ВП № 67992673 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № ВП 67363287 від 03.11.2021. Позивач не погоджується з прийняттям такої постанови, адже 01.08.2022 набуло законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01.07.2021, яким визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1174 від 23.04.2019, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно позивача квартиру АДРЕСА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк». Позивач вважає, що за наявності такого судового рішення державний виконавець був позбавлений права виносити постанову про повернення виконавчого документа без виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а повинен був закінчити виконавче провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню). ОСОБА_1 звертався до Червоноградського ВДВС з листом про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», однак йому було відмовлено. В зв`язку з цим звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою від 07.02.2023 суддя залишила позов без руху.

Ухвалою від 27.02.2023 суддя відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначила судове засідання у справі.

Ухвалою від 09.03.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 27.03.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 03.04.2023 суд задовольнив клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 27.02.2023 та примірник позовної заяви відповідач отримав 28.02.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

При цьому відповідач неодноразово клопотав про відкладення розгляду справи в зв`язку неможливістю забезпечити явку представника в судове засідання.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що станом на момент прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 67363287 від 23.12.2021 рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 1174 від 23.04.2019, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно позивача квартиру АДРЕСА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк» ще не існувало.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що у Червоноградському ВДВС перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1174 від 23.04.2019, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно позивача квартиру АДРЕСА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк».

Постановою про стягнення виконавчого збору № ВП 67363287 від 03.11.2021 державним виконавцем Червоноградського ВДВС було стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 97879,61 грн.

23.12.2021 державним виконавцем Червоноградського ВДВС було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 67363287 у зв`язку з надходженням на адресу виконавчої служби від представника АТ КБ «Приватбанк» Кудрик Т.П. заяви № 22/01 від 15.12.2021 про повернення виконавчого напису № 1174 від 23.04.2019, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Слід зазначити, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 67363287 від 23.12.2021 прийнята державним виконавцем, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу, державний виконавець Червоноградського ВДВС 29.12.2021 відкрив виконавче провадження ВП № 67992673 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № ВП 67363287 від 03.11.2021.

02.08.2022 позивач звертався до Червоноградського ВДВС з листом б/н про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», до якого долучив належним чином завірену копію рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01.07.2021, яким визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1174 від 23.04.2019, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно позивача квартиру АДРЕСА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк».

Дані обставини справи сторонами не заперечуються.

Листом № 10/19.22-14/15649 від 12.08.2022 відповідач відмовив у задоволенні заяви в зв`язку з тим, що згідно доданого рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01.07.2022, суд вирішив визнати виконавчий напис нотаріуса, вчинений 23.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., що зареєстрований в реєстрі за № 1174 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк» у сумі 36005,31 доларів США на підставі кредитного договору №СGZ0GK00000057 від 06.02.2008 таким, що не підлягає виконанню, а провадження щодо даного виконавчого напису 23.12.2021 було повернуто стягувачу на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження.

Вважаючи відмову у закінченні виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частинами 1 ,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Пунктом 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Водночас, суд зазначає, що п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Тобто, законодавець передбачив чіткий алгоритм дій на випадок визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа.

Так, згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З аналізу змісту ст. ст. 37, 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що за своєю правовою природою закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа є різними діями та, відповідно, мають різні правові наслідки.

Як встановлено судом, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області № 459/294/22 від 01.07.2022, яке набрало законної сили 01.08.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., державний виконавець Червоноградського ВДВС Гайдук О.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., що зареєстрований в реєстрі за № 1174 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в користь в АТ КБ «Приватбанк» у сумі 36005,31 доларів США на підставі кредитного договору №СGZ0GK00000057 від 06.02.2008.

Тобто, оскільки виконавчий напис № 1174 від 23.04.2019 визнано таким, що не підлягає виконанню, державний виконавець, отримавши лист ОСОБА_1 від 02.08.2022 б/н, повинен був застосувати наслідки закінчення виконавчого провадження, передбачені ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Чого, однак, зроблено не було.

Судом взято до уваги твердження представника відповідача про те, що станом на момент прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 67363287 від 23.12.2021 рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 1174 від 23.04.2019, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно позивача квартиру АДРЕСА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк» ще не існувало.

Водночас, суд вказує, що з того моменту, коли державний виконавець дізнався про таке наявність такого рішення суду, він був зобов`язаний виконати вимоги ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та провести всі необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком розгляду справи суд дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 67992673 від 29.12.2021 щодо виконання постанови Червоноградського районного відділу виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 67363287 від 03.11.2021 від 10.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Червоноградського районного відділу виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчого збору в сумі 97879,61 грн., як рішення суб`єкта владних повноважень, не відповідає вимогам та принципам, передбаченим у ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнята необґрунтовано та не на підставі прямих норм Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. ч. 1, 2 ст. 76 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, відповідач не надав суду доказів правомірності прийнятого ним рішення.

Звідси, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд,

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 67992673 від 29.12.2021 щодо виконання постанови Червоноградського районного відділу виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 67363287 від 03.11.2021 від 10.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Червоноградського районного відділу виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчого збору в сумі 97879,61 грн.

Стягнути з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (місцезнаходження: 80100, Львівська області, м. Червоноград, вул. Мазепи, 16, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп. судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 287 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 06.04.2023.

Суддя Потабенко В.А.