Справа № 380/10991/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/10991/22 пров. № А/857/1032/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року (головуючий суддя Мартинюк В.Я. м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність щодо недоплати та невиплаті грошової компенсації за невикористані 690 дні відпусток при звільненні зі служби 03.08.2020 року виходячи з грошового забезпечення станом на липень 2020 року в розмірі 33 338 грн. 46 коп. встановленого рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі №380/7046/20;

визнати протиправною бездіяльність щодо стягнення податку на доходи з фізичних осіб (ПДФО) у розмірі 62 798 грн. 29 коп.;

зобов`язати та стягнути недоплачену грошову компенсацію за невикористані 690 дні чергової та додаткової відпусток при звільненні зі служби 03.08.2020 року виходячи з грошового забезпечення станом на липень 2020 року в розмірі 33 338 грн. 46 коп. встановленого рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі №380/704/20;

зобов`язати та стягнути податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 62 798,29 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо стягнення з ОСОБА_1 податку на доходи з фізичних осіб (ПДФО) у розмірі 62 798 грн. 29 коп.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 податок на доходи з фізичних осіб (ПДФО) у розмірі 62 798 (шістдесят дві тисячі сімсот дев`яносто вісім) грн. 29 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Національної поліції у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить тек скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у справі №380/10796/21, ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані відпустки за 1993-2019 роки в кількості 648 днів та невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2021 роки в кількості 56 днів у сумі 348 879,40.

Кошти в сумі 348 879, 40 грн. нараховано та утримано податок з доходів фізичних осіб в сумі 62 798, 29 грн. та військовий збір в сумі 5 233,19 грн.

Відповідно до п. п. 14,1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, є платником податку з доходів фізичних осіб. Об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з п. п. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу України (далі - Кодекс), відповідно до пункту 162.1 статті 162 якого платником податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент. ПДФО - основний податок на доходи фізичних осіб в У країні.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Кодексу об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включаються, зокрема, інші доходи, крім зазначених у статті 165 Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Кодексу) в тому числі грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Кодексу ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 статті 167).

Крім того, доходи, визначені у статті 163 Кодексу, є об`єктом оподаткування військовим збором (підпункт 1.2 пункту 16'підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Ставка військового збору становить 1,5 відсотка об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 16і підрозділу 10 розділу XX Кодексу (підпункт 1.3 пункту 16і підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу. Так, згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок і військовий збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену статтею 167 Кодексу, і ставку військового збору, встановлену підпунктом 1.3 пункту 16і підрозділу 10 розділу XX Кодексу.

Як передбачено п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Враховуючи те, що обов`язок щодо нарахування, утримання та сплати податку із суми доходу та відповідальність за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) податку покладається на юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), визначення суми податку на доходи фізичних осіб та інших передбачених законом податків, зборів покладається саме на відповідача.

Пунктом 168.5. ст. 168 ПК України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою КМ України №44 від 15.01.2004. виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Згідно з п. 4 вказаного Порядку виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Відповідно до п. 5 зазначеного Порядку грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що останні поширюються на правовідносини виплати поліцейським (особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ) грошового забезпечення у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Натомість, у розглядуваній справі спірні правовідносини стосуються компенсаційних виплат згідно судового рішення.

Вважає, що середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції та грошової компенсації за невикористані відпустки не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у справі №380/10796/21, виплачено грошову компенсацію за невикористані відпустки за 1993-2019 роки в кількості 648 днів та невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2021 роки в кількості 56 днів, тому правові підстави для застосування при такій виплаті Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затверджений постановою КМУ України №44 від 15.01.2004, є відсутніми.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 10 квітня 2018 року Головним управлінням Національної поліції у Львівській області, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Позивач у період з 13.07.1993 по 06.11.2015 проходив службу в органах УМВС України у Львівській області, з 07.11.2015 по 03.08.2020 та з 25.02.2021 по 24.05.2021 на різних посадах відповідача.

З Витягу із наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03 серпня 2020 року № 235о/с «По особовому складу» вбачається, що позивача з 03 серпня 2020 року звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 4 частини 1 статті 77 (із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), виплативши грошову компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2020 році кількістю 17 діб основної відпустки та 09 діб додаткової відпустки.

Відповідно до витягу із наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25 лютого 2021 року № 25о/с «По особовому складу» на виконання вступної та резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 380/7046/20, допущеній судом до негайного виконання, позивача поновлено на посаді старшого слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області з 04 серпня 2020 року.

Згідно з Витягом із наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 24 травня 2021 року № 178о/с «По особовому складу» позивача з 24 травня 2021 року звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу), виплативши компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2021 році тривалістю 10 діб основної відпустки та 05 діб додаткової відпустки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі №380/12368/20 позов ОСОБА_1 задовольнити частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 690 днів відпустки; в задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у справі № 380/10796/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невиплати позивачу на час звільнення зі служби в поліції 24 травня 2021 року грошової компенсації за невикористані 14 днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік; зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 1993-2019 роки кількістю 648 днів, а також невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2021 роки кількістю 56 днів, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції; в решті позовних вимог відмовлено.

16.06.2022 року на картковий рахунок «Приватбанк» позивача від відповідача надійшли грошові кошти у сумі 280 847,92 грн. та листом від 21.06.2022 року №М-121/зі/17/01-2022 відповідач на запит щодо виплачених грошових коштів за рішенням суду повідомлено позивача, що такий розглянуто та направлено розрахунок грошової компенсації 1993-2019 року, на виконання рішення суду по справі №380/10796/21 від 14.03.2022 року.

Позивач звернувся за заявою від 04.06.2022 року до відповідача з проханням здійснити йому доплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки у розмірі 409 396,93 грн. без врахуванням зборів та податків (758 276,33 грн. сума належна до виплати 348 879,40 грн. суму нарахованої грошової компенсації без врахування зборів та податків).

Листом Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.07.2022 року №М-46/Ок/17/01-2022 позивача повідомлено про розгляд його заяви та в тому числі зазначено, що у квітні 2021 року останньому нараховано грошове забезпечення за квітень в сумі 15010,63 грн., березень в сумі 15010,63 грн., за 4 дні лютого в сумі 2144,39 грн. та індексація з 25.02. по 30.04.2021 року в сумі 2612,12 грн. Разом нараховано 34 777,77 грн. доходу за період з 25.02.2021 року по 30.04.2021 року., підстав для перерахунку виплаченої грошової компенсації за невикористані дні не має.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно частини 1 та 2 статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580) поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.94 Закону №580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок №260).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом першим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 визначено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані нормами пункту 8 розділу III Порядку № 260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

На підставі пункту 8 розділу III Порядку № 260 виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення (абзац 8 пункту 8 розділу III Порядку № 260).

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі №820/5122/17 та у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2020 року у справі №818/1276/17.

Судом першої інстанції з`ясовано, що позивач розраховуючи суму компенсації в розмірі 742 046,7 грн. без врахуванням зборів та податків, вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо недоплати та невиплаті йому грошової компенсації за невикористані 690 дні відпусток при звільненні зі служби 03.08.2020 року, оскільки виходячи з грошового забезпечення станом на липень 2020 року такий розмір в сумі 33 338 грн. 46 коп. встановлений рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі №380/7046/20 (33 338,46 (грошове забезпечення за липень 2020 року) : 31 к.д. (кількість днів у липні 2020 року) = 1075,43 (за 1 день); 690 к.д. х 1075,43 = 742 046,7 грн.

Відхиляючи розмір вказаного розрахунку суд ьпершої інстанції правильно зауважив, що під час її обчислення останній застосовував розмір грошового забезпечення, який був врахований судом першої (п. 6 розділу III Порядку № 260) та апеляційної інстанцій (п. 3 розділу I Порядку №260) при визначені розміру середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позивача, при цьому виплата грошової компенсації за невикористану відпустку щодо звільнення із служби регулюється спеціальною нормою передбаченою пунктом 8 розділу III Порядок № 260.

Відповідно до наданої відповідачем інформації про грошове забезпечення позивача за травень 2021 року (в матеріалах справи, а.с.101) таке становить 14867 грн. 02 коп. (14867,02/30) х 690 календарних днів = 341941 грн. 46 коп. (п. 8 розділу III Порядку № 260).

З огляду на це правильним є висновок, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо недоплати та невиплаті грошової компенсації за невикористані 690 дні відпусток при звільненні зі служби 03.08.2020 року виходячи з грошового забезпечення станом на липень 2020 року в розмірі 33 338 грн. 46 коп. встановленого рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі №380/7046/20 та зобов`язання стягнути з відповідача недоплачену грошову компенсацію за невикористані 690 дні чергової та додаткової відпусток при звільненні зі служби 03.08.2020 року виходячи з грошового забезпечення станом на липень 2020 року в розмірі 33338 грн. 46 коп. встановленого рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі №380/704/20 не підлягають задоволенню.

Крім того судом першої інстанції вірно враховано при розгляді справи, що пунктами 2-5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі - Порядок №44) визначено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (п. 3 Порядку №44).

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (п. 7 Порядку №44).

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (п. 8 Порядку №44).

При цьому суд вірно зауважив, що вказані положення відповідають приписам пункту 168.5 статті 168 ПК України, згідно якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Порядок №44 розрахований на компенсацію грошового забезпечення, право на яке набуте у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

У даній спірній ситуації судом першої інстанції з`ясовано, що згідно з витягу з наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03 серпня 2020 року № 235о/с «По особовому складу» позивача з 03 серпня 2020 року звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 4 частини 1 статті 77 (із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) - стаж служби в поліції при звільненні та виплати одноразової грошової допомоги становить 32 роки 10 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні: 33 роки 04 місяці 15 днів).

Даний наказ визнано протиправним та скасовано в судовому порядку.

Згідно з розрахунку відповідача грошової компенсації, на виконання рішення суду від 14.03.2022 року №380/10796/21 позивачу за невикористані дні відпустки за 1993-2019 роки така становить в сумі 348 879 грн. 40 коп. з урахуванням 62 798 грн. 29 коп. (18% ПДФО) та 5 233 грн. 19 коп. (1,5% військовий збір), відтак до виплати - 280 847 грн. 92 коп.

При цьому судом встановлено, що відповідачем при виплаті грошової компенсації позивачу за невикористані дні відпустки одночасно утримано податок з доходів фізичних осіб в сумі 62 798 грн. 29 коп. (18% ПДФО), що підтверджено платіжним дорученням від 15.06.2022 року №3856.

З огляду на викладене, суд першої інстанції підставно вважав, що оскільки позивач набув право на виплату грошового забезпечення у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби та до його звільнення, відтак під час виплати позивачу середнього грошового забезпечення за невикористані 690 дні відпусток при звільненні зі служби відповідач неправомірно не застосував Порядок №44 та не компенсував податок на доходи фізичних осіб, тому позов в частині стягнення податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 62 798 грн. 29 коп. підлягає задоволенню. В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

Враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року по справі №380/10991/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 05.04.2023