Справа № 120/9988/22
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 р. Справа № 120/9988/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі також позивач, ГУ ДПС у Вінницькій області, контролюючий орган) до ОСОБА_1 (далі також відповідач, ОСОБА_1 , платник податку) про стягнення податкового боргу на суму 13719,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за відповідачем рахується заборгованість до бюджету в сумі 13719,72 грн., яка складається із єдиного податку з фізичних осіб в сумі 4149,33 грн., податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 7627,97 грн. та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 1942,42 грн.

Як зазначає позивач, вказаний податковий борг виник на підстав самостійно поданих податкових декларацій платника єдиного податку від 08.02.2019 та 08.05.2019, а також за наслідком винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень №0-0203 від 25.03.2019, №0-0203 від 25.03.2019, №0-0203 від 29.12.2018, №0-0203 від 29.12.2018, № 0-0228 від 05.05.2020, № 0-0203 від 25.03.2019. Незважаючи на те, що відповідачу була надіслана податкова вимога № 23503-13 від 16.12.2020, спірна заборгованість залишається непогашеною.

У зв`язку з тим, що відповідач самостійно не сплачує узгоджену суму зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган звертається до суду з позовом про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Враховуючи, що відповідачем у даній позовній заяві вказана фізична особа, яка не є підприємцем, судом на підставі ч. 3 ст. 171 КАС України зроблено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Так, 16.12.2022 до суду надійшла відповідь на запит якою підтверджено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача з 22.10.2019 є АДРЕСА_1 .

Оскільки вказана інформація підтвердила територіальну юрисдикцію Вінницького окружного адміністративного суду щодо розгляду цієї справи, ухвалою суду від 22.12.2022 судом відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Також цією ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву з дотриманням вимог, передбачених ст. 162 КАС України.

06.02.2023 до суду від представника відповідача адвоката Чернілевської Р.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з якого сторона відповідача проти позову заперечує. Вказує на те, що усі податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, на підставі яких ГУ ДПС у Вінницькій області обґрунтовує свої позовні вимоги, направлялися на адресу платника: АДРЕСА_2 . Проте такі рішенні ОСОБА_1 не отримував, позаяк з 2019 року зареєстрований за іншою податковою адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином представник відповідача вважає, що визначені за цим позовом податкові зобов`язання не можна вважати узгодженими, у зв`язку з чим в контролюючого органу відсутні підстави для їх стягнення в судовому порядку.

Щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, то відповідач вказує, що належна йому квартира по АДРЕСА_2 була відчужена ним 08.10.2019, що підтверджується договором купівлі-продажу.

Також представник відповідача зазначає, що є незрозумілим за яке саме нежитлове приміщення податковий орган нараховує податкові платежі, оскільки належні відповідачу нежитлові будівлі у вказаний період не були об`єктами оподаткування. Відтак, на думку представника відповідача, матеріали позовної заяви не містять обґрунтованих даних, на підставі яким можливо було б перевірити обґрунтованість та правомірність нарахування платнику податку на нерухоме майно.

Окремо у відзиві йде мова про те, що отримані відповідачем податкові повідомлення-рішення про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 податковий період були оскаржені ним в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, яка своїми рішеннями скаргу задовольнила та скасувала податкові повідомлення рішення № 0-0228 від 09.03.2021 та № 0-0228 від 09.03.2021.

Тому відповідач повідомляє, що має намір оскаржити до суду і інші податкові повідомлення-рішення, на підставі яких контролюючим органом була визначена заборгованість, що є предметом цього позову.

Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило, як і не надходило від представника відповідача інших доказів та заяв, які б підтверджували оскарження ним в судовому порядку згаданих вище податкових повідомлень-рішень.

Дослідивши наявні у справі докази та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області та є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України. Також судом було з`ясовано, що відповідач до 2019 року був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності.

У відповідності до довідки ГУ ДПС у Вінницькій області про суму податкового боргу встановлено, що станом на 29.11.2022 за відповідачем рахується податковий борг в загальній сумі 13719,72 грн., який складається з:

- єдиного податку з фізичних осіб в сумі 4149,33 грн.;

- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 7627,97 грн.;

- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 1942,42 грн.

Ця заборгованість виникла у зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених сум податкових зобов`язань, розрахованих:

щодо єдиного податку з фізичних осіб: на підставі податкових декларацій платника єдиного податку від 08.02.2019 та 08.05.2019;

щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості: на підставі податкових повідомлень-рішень №0-0203 від 25.03.2019, №0-0203 від 25.03.2019, №0-0203 від 29.12.2018, №0-0203 від 29.12.2018;

щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості: на підставі податкових повідомлень-рішень № 0-0228 від 05.05.2020, № 0-0203 від 25.03.2019.

Вказана заборгованість підтверджується також податковою вимогою форми Ф від 16.12.2020 № 23503-13 та інтегрованою карткою платника податку в розрізі зазначених вище платежів.

Втім, як зазначає позивач, така заборгованість відповідачем у визначені податковим законодавством строки не сплачена, що і стало підставою для звернення контролюючого органу до суду.

Визначаючись щодо наявності підстав для стягнення суми податкового боргу, суд виходить з такого.

Обов`язок сплати податків платником передбачений п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України), відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (п. 56.1 ст. 56 ПК України).

В силу п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Надаючи оцінку підставам виникнення та обов`язку платника сплатити заявлені у цій справі суми податкового боргу в розрізі окремих платежів, суд виходить із наступного.

Щодо існуючої заборгованості по сплаті єдиного податку з фізичних осіб в сумі 4149,33 грн.

Так, із наявних у справі копії податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця поданої за 2018 рік від 08.02.2019, ОСОБА_1 задекларовано зобов`язання по сплаті єдиного податку в сумі 26941,50 грн. (а.с. 8). Іншою декларацією платника єдиного податку за 1 квартал 2019 року від 08.05.2019, ОСОБА_1 задекларовано зобов`язання по сплаті єдиного податку в сумі 800,15 грн. (а.с. 7).

Відповідно до витягу з облікової картки платника єдиного податку, з урахуванням наявної часткової сплати до бюджету по даному платежу, станом на 02.11.2022 заборгованість ОСОБА_1 по єдиному податку з фізичних осіб становить 4149,33 грн. (а.с. 6).

Як зазначено в п. 295.3 ст. 295 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Статтею 300 ПК України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Отже, враховуючи те, що визначена сума податкового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб задекларована ОСОБА_1 самостійно згідно поданих податкових декларації платника єдиного податку, однак не була сплачена в повному обсязі у визначений ст. 295 ПК України строк, що підтверджується витягом із облікової картки платника податків, суд доходить висновку, що заборгованість по даному платежу в сумі 4149,33 грн. є узгодженим податковим зобов`язанням. А відтак наявні підстави для її стягнення в судовому порядку.

Щодо існуючої заборгованості по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 7627,97 грн. та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 1942,42 грн., то суд зазначає таке.

Порядок нарахування та строки сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 ПК України.

Зокрема, відповідно до п.п. 266.1.1, п.п. 266.2.1 п. 266 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно по п.п. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Як зазначено у п.п. 266.10.1. п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Вінницькій області №0-0203 від 25.03.2019 на суму 1768,80 грн., №0-0203 від 25.03.2019 на суму 204,77 грн., №0-0203 від 29.12.2018 на суму 5067,73 грн., №0-0203 від 29.12.2018 на суму 586,67 грн. ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017-2018 податковий період в загальній сумі 7627,97 грн. (1768,80 + 204,77 + 5067,73 + 586,67).

Податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Вінницькій області № 0-0228 від 05.05.2020 на суму 1026,56 грн., № 0-0203 від 25.03.2019 на суму 915,86 грн. ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2018, 2019 податковий період в загальній сумі 1942,42 грн. (1026,56 + 915,86).

Втім, визначені суми податкових зобов`язань відповідачем сплачені не були, про що свідчать дані облікової картки платника податку по зазначеним платежам.

За правилами, визначеними п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як зазначено у п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вказаної норми законодавства, податковим органом надіслано на податкову адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» від 16.12.2020 № 23503-13 на суму 7556,93 грн.

Проте судом встановлено, що вказана податкова вимога наразі залишилась без належного виконання. При цьому, податковий борг відповідача після цього лише збільшився, у зв`язку з чим нова податкова вимога не надсилалась.

Так, заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що ні згадані вище податкові повідомлення-рішення, ні податкова вимога ним не були отримані, позаяк такі документи направлялися позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , за якою він не знаходиться, так як з жовтня 2019 року зареєстрований за іншою адресою по АДРЕСА_1 . Тобто відповідач вважає, що недотримання контролюючим органом порядку направлення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги є свідченням того, що визначені у таких рішеннях податкові зобов`язання не набули статусу узгоджених, а тому не можуть вважатися податковим боргом.

Надаючи оцінку таким доводам відповідача суд вважає за необхідним наголосити на наступному.

Порядок листування з платником податків встановлено ст. 42 ПК України.

Відповідно до п. 42.1 ст. 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, встановленому пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Отже, із наведених правових приписів слідує, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги направляються платнику податків за його податковою адресою.

За визначенням, що міститься в п. 51.1 ст. 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Як слідує із матеріалів справи, податковою адресою ОСОБА_1 згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків про реєстраційні дані фізичної особи платника податків є: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою з Реєстру (а.с. 5).

Порядок формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб платників податків визначено в статті 70 ПК України.

Зокрема, п. 70.7 ст. 70 ПК України передбачено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 42.3 ст. 42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Із системного аналізу зазначених правових приписів ПК України слідує, що на платника податків фізичної особи покладається обов`язок повідомляти контролюючий орган про зміну своїх даних, зокрема податкової адреси. Невиконання цього обов`язку має для платника той наслідок, що усі документи, винесені контролюючим органом, будуть направлятися саме за відомостями існуючої в Державному реєстрі фізичних осіб податковою адресою платника податків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 після зміни свого місця проживання (реєстрації) з 2019 року з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 , не повідомляв контролюючий орган про зміну в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків реєстраційних даних щодо нової податкової адреси.

Як наслідок, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення №0-0203 від 25.03.2019, №0-0203 від 25.03.2019, №0-0203 від 29.12.2018, №0-0203 від 29.12.2018, № 0-0228 від 05.05.2020, № 0-0203 від 25.03.2019 та податкова вимога № 23503-13 від 16.12.2020 направлялися платнику податків ОСОБА_1 рекомендованими листами за його офіційною відомою податковою адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями поштових конвертів. А отже, такі рішення вважаються належним чином врученими платнику податків в розумінні п. 42.2. ст. 42 ПК України.

Несплата визначених у податкових повідомленнях-рішеннях сум податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у передбачений п.п. 266.10.1. п. 266.10 ст. 266 ПК України строк призвела до того, що вказані суми набули статус узгодженого грошового зобов`язання, тобто визнаються податковим боргом.

Суд вкотре вважає за необхідним наголосити, що відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Наразі матеріали справи не містять жодних доказів оскарження/скасування згаданих податкових повідомлень-рішень №0-0203 від 25.03.2019, №0-0203 від 25.03.2019, №0-0203 від 29.12.2018, №0-0203 від 29.12.2018, № 0-0228 від 05.05.2020, № 0-0203 від 25.03.2019 на підставі яких визначена сума заборгованості за даним позовом.

Таким чином, на час ухвалення рішення у справі прийняті контролюючим органом податкові повідомлення - рішення є чинними, а визначені у них податкові зобов`язання вважаються узгодженими, а отже визнаються податковим боргом.

Що ж до викладених у відзиві доводів представника відповідача про незрозумілість та неправомірність нарахованих позивачем податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, заявлених у цьому позові, то суд їх відхиляє, позаяк предметом даного спору є стягнення податкового боргу (узгодженого грошового зобов`язання, несплаченого платником податків у встановлений строк), а не перевірка правомірності винесення ГУ ДПС у Вінницькій області згаданих вище податкових повідомлень-рішень.

Відповідач зазначивши у своєму відзиві про намір оскаржити в судовому порядку такі рішення контролюючого органу, однак протягом усього часу розгляду цієї справи будь-яких доказів такого оскарження суду не надав. Наведене лише додатково підтверджує той факт, що станом на дату ухвалення судового рішення в цій справі податковий борг за платником податків продовжує існувати.

Окремо суд звертає увагу відповідача, що у випадку, якщо в платника податків існують заперечення чи незрозумілості щодо обставин та підстав нарахування чи розрахунку зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, останній в силу вимог п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України має право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Проте, матеріали справи не містять доказів, які б вказували на звернення платника податків із заявою до контролюючого органу з приводу виявлення будь-яких розбіжностей в розрахунках нарахованих податкових зобов`язань. Також до суду від сторін спору не надходило жодних відомостей про те, що зазначені вище податкові повідомлення-рішення були скасовані контролюючим органом чи вважаються відкликаними.

За наведених вище обставин суд доходить висновку, що заявлена до стягнення з відповідача сума податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 7627,97 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 1942,42 грн., незважаючи на заперечення відповідача, знайшла своє належне підтвердження в матеріалах справи.

Стаття 61 ПК України передбачає, що контроль за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю сплати податків і зборів покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму податкового боргу в загальному розмірі 13719,72 грн. (4149,33 + 7627,97 + 1942,42) відповідач ОСОБА_1 у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив, наявність податкового боргу підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову повністю.

Щодо строків звернення податкового органу до суду з цим позовом, то суд враховує ту обставину, що відповідно до абз. 10 п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідних положень" Податкового Кодексу України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, з наступними змінами, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. на території України карантин.

Отже, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області заявлено позовні вимоги з урахуванням строків давності передбачених законодавством, чинним на дату звернення до суду із позовом.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) податковий борг в сумі 13719,72 грн. (тринадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень 72 копійки).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06.04.23.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП: 44069150);

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович