Справа № 300/3568/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3568/22 пров. № А/857/1004/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі №300/3568/22 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції Главач І.А., час ухвалення -10.58 год., місце ухвалення м. Івано - Франківськ, дата складання повного тексту 15.12.2022),-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош Святослав Богданович, звернувся в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення митного органу про коригування митної вартості від 12.08.2022 та про відмову у визнанні заявленої митної вартості від 30.08.2022, прийнято з порушенням вимог законодавства, а саме, відповідач безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю, визначеною за ціною договору (контракту), не врахував подані позивачем документи та незаконно прийняв оскаржені рішення. На думку позивача, ним було надано всі необхідні документи відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, у поданій митній декларації митна вартість товару позивачем визначена за ціною договору (контракту) який імпортується та обрано основний метод визначення митної вартості товару.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці про коригування митної вартості №UA206000/2022/000062/2 від 12.08.2022. Визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці №7.21-1/15/13/2047 від 30.08.2022 про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 12 405 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем Івано Франківською митницею, подана апеляційна, в якій зазначає, що не погоджується з наведеним рішенням суду, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими були недоведеними належними та допустимими доказами, внаслідок чого відповідно до статті 317 КАС України вищевказане рішення повинно бути скасоване.

Апелянт зазначає, що декларантом долучено Довідку від 08.08.2022 року та калькуляцію транспортних витрат за маршрутом Стамбул (Туреччина)-м/п Порубне - Івано- Франківськ (Україна). Проте, декларант вказав витрати, які договором і умовами поставки не передбачені, та є безпідставними.

Судом першої інстанції не взято до уваги імперативні умови митного органу щодо обґрунтованості сумнів у правильності зазначеної декларантом митної вартості. Та вважає безпідставною законну обставину щодо витребування додаткових документів у декларанта і вчиняти дії спрямовані на визначення дійсності митної вартості товарів.

Під час проведення митних формальностей за ЕМД автоматизованою системою аналізу і управління ризиками (АСАУР) згенеровано наступні форми митного контролю: « 105-2. Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; « 106-2. Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

На виконання згенерованих АСАУР форм митного контролю посадовою особою було проведено наступні формальності: Контроль із застосуванням системи управління ризиками; Перевірка наявності задекларованих товарів у реєстрі товарів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; Перевірка правильності класифікації та кодування товарів; Перевірка правильності визначення країни походження товарів; Перевірка дотримання встановлених до товарів заходів нетарифного регулювання; Передавання митної декларації до спеціалізованого підрозділу; Повідомлення про необхідність пред`явлення товарів, додаткових документів та/або відомостей митному органу; Відмова у прийнятті митної декларації, митному оформленні.

У інспектора митного органу виник обґрунтований сумнів щодо правильності визначення митної вартості, був ймовірний ризик заниження митної вартості та ухилення від сплати платежів. У зв`язку з цим, на виконання згенерованих АСАУР форм митного контролю декларанту надіслано повідомлення: «Згідно з частиною другою статті 264, п.3 частини першої статті 266 Митного кодексу України (2012) та п.2.2 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.12 № 631, Вам необхідно надати оригінали та/або копії документів, зазначених в гр. 44 МД.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів зобов`язані надати (за наявності) додаткові документи».

Згодом від декларанта надійшло повідомлення про те, що: « відповідно до частини 2 ст. 53 МКУ надати банківські платіжні документи чи інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, крім наданих (прайс-лист, платіжні доручення, копія експортної ВМД країни відправлення) не можу. Інші додаткові документи окрім наданих, що стосуються оцінюваного товару відсутні та додаватися не будуть. Прошу винести рішення по визначенні митної вартості раніше 10 денного терміну».

Апелянт вважає, що надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Одночасно із митною декларацією декларантом подано відповідачу для митного оформлення ряд документів для підтвердження митної вартості товару. В підтверджуючих документах не представлено документи, які містять у своєму складі відомості про таку складову митної вартості, як вартість цих товарів що базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Оскільки декларантом було відмовлено у наданні додаткових документів у зв`язку із їх відсутністю, враховуючи положення вимог ч. 6 ст. 54 МКУ, Івано-Франківська митниця не погодилася із заявленою декларантом митною вартістю товару та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206000/2022/000062/2 від 12.08.2022 (далі - рішення), яким визначено митну вартість товарів за резервним методом та оформивши картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206030/2022/000404.

МД не могла бути оформлена за основним методом - за ціною договору, оскільки ФОП ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів щодо понесених витрат на транспортування товарів до митного кордону України, які становлять 1,6 Євро/км.

Відповідно до наявної цінової інформації ДП «Укрпромзовнішекспертиза», наданої листом Держмитслужби від 23.05.2022 року №15/15-02/7/1560, вартість транспортних витрат становить в межах 1,85-2,8 євро/км.

Також зазначає, що після прийняття рішення про коригування митної вартості, декларантом було подано нову МД № 206030/2022/006709, за якою даний товар був оформлений за резервним методом.

Позивач скористався правом п.7 ст.55 МК України та 24.08.2022 року скерував на адресу митниці заяву щодо розгляду звернення про скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.08.2022 №UA206000/2022/000062/2.

За результатом розгляду заяви позивачу листом від 30.08.2022 року №7.21-1/15/13/2047 було повідомлено про неможливість визнання заявленої декларантом митної вартості товару та скасування Рішення про коригування митної вартості товару від 12.08.2022 №UA206000/2022/000062/2 у зв`язку з непредставленням документів, які містять у своєму складі відомості про вартість товару та базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Щодо не доведеності неможливості застосування попередніх п`яти методів, вказуємо, що при визначені митної вартості транспортного засобу, якщо немає можливості застосування основного методу, застосовуються другорядні.

Тому ціна транспортного засобу була скоригована і приведена у відповідність залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу, отже, митна вартість визначена за резервним методом, про що і проводились консультації між митним органом та декларантом.

Таким чином, враховуючи вищезазначене позивачем було порушено ст.53 МКУ, оскільки подані до митного оформлення документи, не підтверджують заявлену митну вартість товару; на вимогу посадової особи не подано додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості по МД UA/206030/2022/006624.

У зв`язку з вищезазначеним вартість товару була визначена митним органом самостійно.

Виходячи з вищенаведеного, при надані картки відмови та рішення про коригування митної вартості митницею дотримано вимоги Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Судом не взято до уваги доводи відповідача, про те що в документах поданих до митного оформлення відсутні всі відомості для визначення митної вартості товару. Така позиція суду є однобічною, що суперечить ст. 8 КАСУ де вказано, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом.

З урахуванням наведеного просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 №300/3568/22, прийняти нове, яким відмовити ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що 01.02.2002 здійснено державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 , основним видом діяльності якого є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, додаткові: 17.29 Виробництво інших виробів з паперу та картону; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів; 38.11 Збирання безпечних відходів.

30.11.2021 ФОП ОСОБА_1 уклав з китайською компанією Shanghai Winsun Auto Parts Co., LTD (надалі, також продавець) контракт № X01/2022 для поставки чергової партії автомобільних запчастин, а саме деталей гальмівної системи (том 1 а. с. 32-40).

01.12.2021 продавець направив позивачу прайс-лист на наявні у нього деталі (том 1 а. с. 41, 42-43).

На основі вищенаведеного прайс-листа ФОП ОСОБА_1 зробив замовлення і 03.12.2021 вніс передоплату за товар у сумі 13 251.64 дол. США, що підтверджується роздруківкою повідомлення від банку про проведення SWIFT-платежу від 03.12.2021 (том 1 а. с. 48, 49-50).

Продавець на виконання контракту № Х01/2022 сформував (том 1, а. с. 44, 45-46) та у січні 2022 року відвантажив ФОП ОСОБА_1 замовлену партію товару у двох контейнерах UETU2462870 та MRK.U9125321, що підтверджується експортною митною декларацією № 00092634 від 25.01.2022 (том 1, а. с. 60, 61-62).

Оскільки після 24.02.2022 внаслідок повномасштабної збройної агресії російської федерації українські морські порти призупинили свою діяльність, то ФОП ОСОБА_1 доставив товар до порту Стамбул (Туреччина), а звідти власним автомобільним транспортом до міста Івано-Франківськ, що підтверджується довідками про транспортні витрати та міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) №445513 та №0000816 (том 1, а. с. 63, 64).

ФОП ОСОБА_1 трьома платежами від 01.04.2022, 08.04.2022 та 19.04.2022 (том 1 а.с. 51-59) оплатив усю вартість імпортованої партії товару, що підтверджується роздруківками повідомлень від банку про проведення SWIFT-платежів.

Товар поставлявся на умовах FOB (порт QINGDAO, Китай) (організація та оплата перевезення товару з Китаю до України покладалася на покупця - ФОП ОСОБА_1 ).

З метою митного оформлення ввезеного товару позивач 10.08.2022 подав митну декларацію №UA206030/2022/006624 (том 1 а.с. 23-25), визначивши та заявивши митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості, як того вимагають положення частини 2 та частини 3 статті 57 Митного кодексу України (надалі, також МК України).

До митної декларації позивач надав такі документи на підтвердження заявленої митної вартості, що підтверджується інформацією з графи 44 вказаної митної декларації: контракт № Х01/2022 від 30.11.2021 (том 1 а.с. 32-40) та інвойс до контракту № WS-5-211013 від 11.01.2022 (том 1 а. с. 44, 45-46), які містили інформацію про сам товар, його ціну та умови поставки; довідки про транспортні витрати до пункту ввезення на територію України, а саме: довідка № 233435 від 08.08.2022 видана експедитором, який організовував морське перевезення з порту QINGDAO (Китай) до порту Стамбул (Туреччина) (том 1 а. с. 80) та довідка від 08.08.2022 видана ФОП ОСОБА_1 про вартість перевезення товару власним транспортом зі Стамбулу до пункту пропуску на території України (том 1 а. с. 81).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості та на виконання згенерованих автоматизованою системою аналізу і управління ризиками форм митного контролю посадові особи Івано-Франківської митниці направили позивачу повідомлення про початок консультацій з митним органом та необхідність надання документів, зазначених у графі 44 митної декларації (том 1 а. с. 30).

Декларанту виставлена вимога у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України про надання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості: транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи; за наявності інші платіжні документи та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації зовіншньоекономічної операції товару; копію митної декларації країни відправлення, - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (том 1 а. с. 30).

На вказану вимогу 12.08.2021 декларантом додатково подано прайс-лист виробника товару; платіжні доручення (повідомлення від банку про проведення SWIFT-платежів); калькуляцію транспортних витрат, понесених у зв`язку з перевезенням товарів власним транспортом з порту Стамбул до пункту ввезення на митну територію України; копію експортної митної декларації країни-відправлення та скеровано відповідь, що відповідно до частини 2 статті 53 МКК України надати банківські платіжні документи чи інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару, що підтверджують вартість не містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, окрім наданих (прайс-лист, платіжні доручення, копія експортної вантажно-митної декларації країни відправлення) не в змозі. Інші додаткові документи окрім наданих, що стосуються оцінюваного товару відсутні та додаватися не будуть. Просив винести рішення про визначення митної вартості раніше 10-денного терміну (том а. с. 31).

12.08.2022 Івано-Франківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2022/000062/2 (том 1 а. с. 19-20).

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено: «Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за вартістю визначеною декларантом, у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. - заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів митне оформлення яких здійснено. Відповідно до частини 2 статті 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: висновки про вартісні характеристики підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Відповідно до вимог частини 6 статті 54 МК України, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно з статтею 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала товар № 1: МД від 15.07.22 № UА209140/2022/68945. Товар №2: МД від 14.06.22 № UA100330/2022/437166» (том 1 а. с. 20).

З урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 12.08.2022 № A206000/2022/000062/2 Івано-Франківською митницею винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206020/2021/000449, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією від 10.08.2022 № UA206030/2022/000404 (том 1 а. с. 126). У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: подати ЕМД згідно рішення № UA206000/2022/000062/2 від 12.08.2022.

Відтак, позивачем здійснено сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначених декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів (1 289 400,04 грн), визначеною митним органом, шляхом надання фінансових гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України на підставі частини 7 статті 55 МК України, внаслідок чого товар випущено у вільний обіг за митною декларацією № 206030/2022/006709 від 15.08.2022, за якою товар оформлений за резервним методом.

24.08.2022 позивачем скеровано відповідачу лист щодо скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.08.2022 за № UA206000/2022/000062/2, а також долучено додаткові документи: копія контракту № Х01/2022 від 30.11.2021; копія прайс-листа виробника товару від 01.12.2021; копія інвойсу № WS-5-211013 від 11.01.2022; роздруківка підтвердження SWIFT-платежу від банку від 03.12.2021 на суму 13 251,64 дол., від 08.04.2022 на суму 10 000,00 дол., від 01.04.2022 на суму 23 000,00 дол. та від 19.04.2022 на суму 20 591,56 дол.; копія митної експортної декларації № 00092634 з перекладом; копія прибуткової накладної № 6593 від 15.08.2022; копія оборотно-сальдової відомості за рахунком бухгалтерського обліку № 3712 «Розрахунки за виданими авансами в іноземній валюті» по взаєморозрахунках з постачальником оцінюваного товару; копія договору про надання транспортно-експедиційних послуг № U25191 від 17.03.2021; копія рахунку № 233435 від 06.04.2022 до договору про надання транспортно-експедиційних послуг; копія платіжного доручення № 15997 від 07.04.2022; копія довідки про транспортні витрати № 233435 від 08.08.2022; копія довідки про транспортні витрати від 08.08.2022; копія калькуляції транспортних витрат; копія свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які перевозили товар до митного кордону України (том 1 а. с. 89-94).

30.08.2022 за результатами розгляду листа від 24.08.2022 та доданих документів відповідач прийняв рішення, оформлене листом за № 7.21-1/15/13/2047 про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів (том 1 а. с. 21).

Вважаючи, що оскаржувані рішення прийнято відповідачем із порушенням вимог митного законодавства, позивач звернувся до суду з метою захисту порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивачем надано митному органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом (ціною договору). Наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі, також МК України) та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За вимогами статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Отже, митна вартість товарів визначається декларантом; водночас митний орган контролює правильність визначення такої вартості і за результатами здійснення такого контролю, у випадку неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України, приймає рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою, четвертою статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України.

Згідно з частиною першою, другою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути пов`язані з неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України, є обов`язком декларанта.

Тобто, підставою для витребування додаткових документів може бути лише наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо наданих декларантом документів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №809/946/17, від 05 липня 2022 року у справі №804/150/16.

Як уже зазначалось, судом встановлено, що разом з декларацією від 10.08.2022 №UA206030/2022/006624 позивач надав контракт №X01/2022 від 30.11.2021 та інвойс №WS-5-211013 від 11.01.2022, довідки про транспортні витрати до пункту ввезення на територію України за № 233435 від 08.08.2022 (видана експедитором, який організовував морське перевезення з порту QINGDA (Китай) до порту Стамбул (Туреччина) та від 08.08.2022 (видана ФОП ОСОБА_1 ) про вартість перевезення товару власним транспортним зі Стамбулу до пункту пропуску на території України).

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом.

Зовнішньоекономічний контракт № X01/2022 від 30.11.2021 містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; прайс-лист від 01.12.2021 та інвойс № WS-5-211013 від 11.02.2022, визначають загальну вартість та кількість придбаного товару, а також ціну за окремо взятий товар та умови поставки.

Позивач додатково надав прайс-лист виробника товару, платіжні доручення, калькуляцію транспортних витрат, понесених у зв`язку з перевезенням товару власним транспортом з порту Стамбул до пункту ввезення на митну територію України та копію експортної митної декларації країни-відправлення та повідомив про неможливість надання інших додаткових документів, просив визначити митну вартість.

Суд першої інстанції вірно вказав, що наведеними документами підтверджується, що вартість оцінюваного та імпортованого товару та, такі не містять будь-яких розбіжностей в числових значеннях їх вартості.

Окрім цього, при проведенні консультації, повідомляючи про необхідність надати додаткові документи митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або, що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів. Позаяк, є підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів митним органом. І, у випадку, виявлення (частина 3 стаття 53 МК України) є підставою для витребування додаткових документів ( Постанови Верховного Суду від 03.04.2018 справа № 809/453/17, від 20.06.2018 справа № 815/4398/15, від 05.07.2022 справа № 804/150/16).

Щодо доводів відповідача про відсутність підтвердження вартості транспортування товару, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що товар митна вартість якого була скоригована (автомобільні запчастини деталі гальмівної системи) поставлялася позивачем на умовах поставки FOB (порт QINGDA, Китай) з повною оплатою вартості такого товару ще до моменту його ввезення на територію України, що підтверджується інвойсом №WS-5-211013 від 11.01.2022 та іншими товаросупровідними документами.

Усі витрати на пакування та маркування товару, вантажні операції в порту країни експорту, митне оформлення та інші витрати в країні експорту були включені у ціну товару, що підтверджується, зокрема пунктом 2.4 Контракту № X01/2022 від 30.11.2021.

Тобто, ціна імпортованих товарів складалася з ціни, що була фактично сплачена за товар та витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Позивачем складові митної вартості підтверджено: контрактом № X01/2022 від 30.11.2021, прайс-листом від 01.12.2021, інвойсом № WS-5-211013 від 11.02.2022, підтвердженням SWIFT-платежу від банку від 03.12.2021 на суму 13 251,64 дол., від 08.04.2022 на суму 10 000,00 дол., від 01.04.2022 на суму 23 000,00 дол. та від 19.04.2022 на суму 20 591,56 дол.; копією митної експортної декларації № 00092634 з перекладом; копією прибуткової накладної № 6593 від 15.08.2022; копією оборотно-сальдової відомості за рахунком бухгалтерського обліку № 3712 «Розрахунки за виданими авансами в іноземній валюті» по взаєморозрахунках з постачальником оцінюваного товару; в тому числі, витрати на транспортування: копією договору про надання транспортно-експедиційних послуг № U25191 від 17.03.2021; копією рахунку № НОМЕР_1 від 06.04.2022 до договору про надання транспортно-експедиційних послуг; копією платіжного доручення № 15997 від 07.04.2022; копією довідки про транспортні витрати № 233435 від 08.08.2022; копією довідки про транспортні витрати від 08.08.2022; копією калькуляції транспортних витрат; копією свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які перевозили товар до митного кордону України.

Крім цього, 02.12.2022 представником позивача, за клопотанням в судовому засіданні від 14.11.2022, додатково подано акт наданих послуг № 1 від 14.09.2022 (на підтвердження вартості перевезення оцінюваного товару за маршрутом з Китаю (порт відправки: FOB QINGDAO, CHINA) до Стамбулу (порт прибуття: ISTAMBUL, TURKEY), який підписаний сторонами 14.09.2022, тобто після подання позовної заяви до суду.

Отже, позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на вимогу митного органу, а також в порядку частини 8 статті 55 МК України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Натомість відповідач не довів, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Апелянт у скарзі вказує на те, що фактично єдиною претензією митниці до транспортних витрат Позивача є те, що нібито транспортні витрати Позивача на перевезення товару власним транспортом з м.Стамбул до кордону України, були нібито нижчі ніж транспортні витрати у довідці ДП «Укрпромзовнішекспертиза», наданої з листом Держмитслужби від 23.05.2022 року №15/15-02/7/1560.

Апеляційний суд погоджується із доводами позивача про те, що вказана довідка ДП «Укрпромзовнішекспертиза» датована травнем 2022 рок, натомість перевезення свого товару Позивач здійснював у липні 2022 року.

Також у довідці вказаний строк її дії 30 днів, вона не містить інформації про вартість перевезення з Туреччини до України та у самій довідці ДП «Укрпромзовнішекспертиза» вказало, що наведений рівень цін може змінюватися в залежності від обсягів вантажів, умов оплати, кон`юнктурної ситуації на ринку, тощо, та зазначено, що довідка носить консультаційний характер.

Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що Відповідач використовує інформацію про вартість перевезення з Румунії до території України, а Позивач перевозив товар з Туреччини.

Крім цього, відповідач не навів у Рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Посилання на МД від 15.07.2022 № UA209140/2022/68945 та МД від 14.06.2022 № UA10330/2022/437166, вказана в яких митна вартість була взята за основу для визначення спірної митної вартості без наведення пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості є недостатнім.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17 зазначив, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. Чого, однак, зроблено не було.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Також вірним є висновок суду першої інстанції про те, що у спірному рішенні митний орган лише вказав дату та номер митних декларацій від 15.07.2022 № UA209140/2022/68945 та від 14.06.2022 № UA10330/2022/437166, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, однак до матеріалів справи її не долучив, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим, оскільки митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Водночас витребувані судом за клопотанням позивача, митні декларації від 15.07.2022 №UA209140/2022/68945 та від 14.06.2022 № UA10330/2022/437166, суд виснував про різні методи визначення митної вартості товару, статус продавця (виробник або дилер), період реалізації товару, обсяги закуплених товарів, місце поставки, строки оплати та інші критерії є суттєво відмінними (характеристика та умови операцій з імпорту) товару позивача.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що поставка за наданими митними деклараціями проводилась не з Стамбулу власним транспортним засобом, як в спірному випадку, а обсяг та вага партій також значно відрізнялися, що могло вплинути на ціну товару, зокрема, у митній декларації поданій позивачем. Крім цього, відповідач не навів джерел використання інформації щодо вартості сировини.

Щодо різниці між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, то сама по собі різниця не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників ЄАІС.

Щодо вимоги митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, то апеляційний суд також вважає таку необґрунтованою, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.

Що стосується покликань апелянта на спрацювання профілів ризиків, то форми митного контролю « 105-2. Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та « 106-2. Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» насправді вимагають від інспектора митниці перевірити правильність визначення митної вартості та ретельно опрацювати вже подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст.53 МК України.

Тобто саме по собі спрацювання системи управління ризиками АСАУР не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта, а тільки зобов`язує інспектора більш детально вивчити вже надані документи а у разі виявлення у цих документах розбіжностей, ознак підробки чи не підтвердження цими документами всіх складових митної вартості може бути підставою для витребування додаткових документів (ч.3 ст.53 МК України).

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції в ході розгляду даної справи зробив обґрунтований висновок, що Відповідач не мав законних підстав витребовувати у Позивача додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості і у своєму запиті не зазначив ні підстав витребування, ні обставин, з якими Відповідач пов`язував свої сумніви з достовірністю заявленої митної вартості, оскільки усі складові митної вартості (ціна товару та вартість його транспортування з порту QINGDA, Китай до пункту пропуску на території України) були підтверджені товаросупровідними та транспортними документами.

Крім цього, єдиним документом, який Відповідач вимагав від Позивача у своєму рішенні про коригування митної вартості, був висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, проте відповідач не вказав, яким чином такий висновок надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких Відповідач та і не виявив.

Також Відповідач не навів у рішенні про коригування митної вартості порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Натомість порівнявши з тими товарами, які митниця брала за основу, свідчить, що вони суттєво відмінні та не можуть порівнюватися, адже відрізняються як методи визначення митної вартості цих товарів, так і статус продавця (виробник або дилер), період реалізації товару, обсяги закуплених товарів, місце поставки, строки оплати та інші критерії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятих відповідачем рішень згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що такі вказаним вище критеріям не відповідають, тому рішення Івано-Франківської митниці про коригування митної вартості № UA206000/2022/000062/2 від 12.08.2022, рішення Івано-Франківської митниці № 7.21-1/15/13/2047 від 30.08.2022 про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі №300/3568/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 07.04.2023