Справа № 363/1888/23
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06.04.23 363/1888/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Дьоміної О.П., за участю секретаря Несин Н.С., за участі начальника Вишгородського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Федоренка С.В. та відповідача Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород адміністративну справу за позовом Вишгородського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою примусового видворення з території України,-

ВСТАНОВИВ:

06.04.2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла адміністративна справа за позовом Вишгородського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (адреса: м. Вишгород, вул. Кургузова, 3) до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою примусового видворення з території України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.04.2023 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері працівниками Вишгородського РУП ГУНП в Київській області спільно з працівниками Вишгородського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області у м. Вишгород, вул. Кургузова, 3 виявлено громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території України без наявних законних підстав. Так, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), документований паспортом громадянина Республіки Білорусь за № НОМЕР_1 від 06.08.2009 року, термін дії паспорту до 06.03.2029 року. Відповідно до наявної відмітки у вищезазначеному паспорті та наданих ним пояснень ОСОБА_1 прибув на територію України 27.04.2015 року у зв`язку з пологами його дружини ( ОСОБА_3 ), а також з метою незаконного працевлаштування на території України. Відповідно до інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», відомості про перетин державного кордону не виявлено. Громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 не вжив жодних заходів для легалізації свого перебування в Україні. Законного джерела існування, власності та сімейних зв`язків на території України не має. Відповідно до наданих відповідачем відомостей, із дружиною, ОСОБА_3 він розлучився, в подальшому у 2017 році ОСОБА_3 померла. ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідача народилась донька ОСОБА_4 , однак, відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян за номером 4 ОСОБА_1 на підставі рішення суду за №133/1417/18 від 04.10.2018 року, постановленого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області позбавлений батьківських прав. Відповідач документи на отримання посвідки на тимчасове проживання або дозволу на імміграцію в Україну не оформляв, до міграційної служби з метою продовження терміну перебування, із зверненням для надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, з заявами про добровільне повернення до країни походження - не звертався.

Крім того, 24.03.2022 року відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 а (ULASAU MAKSIM) Городенківським відділом УДМС в Івано-Франківській області приймалось рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни за №2 та встановлено термін, протягом якого нелегальний мігрант мав виїхати з території України, а саме до 31.03.2022 року, однак відповідач рішення свідомо не виконав та проігнорував, продовжував нелегально перебувати та працювати на території України. З огляду на викладене є необхідність його затримання з метою примусового видворення з території України.

В судовому засіданні начальник Вишгородського ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Федоренко С.В. адміністративний позов повністю підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що не має бажання повертатися до Республіки Білорусь.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку:

Статтею 289 КАС України передбачено, що підставами для застосування судом за позовом відповідного компетентного органу такого заходу як затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України може бути наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

У відповідності до положень п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства від 23.04.2012 року за №353/271/150, п.1 та п. 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, від 17.07.2003 року за №1110 в сукупності з нормами ст. 289 КАС України, клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі. В такому випадку клопотання про затримання розглядається судом в рамках розгляду справи про примусове видворення та вирішується в одному провадженні.

Так, відповідач - ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) громадянин Республіки Білорусь, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 від 06.08.2009 року.

Згідно документів, доданих до позову вбачається, що відповідач перетнув державний кордон та в`їхав в Україну 27.04.2015 року через КПП «Хутір-Михайлівський».

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКО за №001986 від 06.04.2023 року слідує, що відповідач проживає без документів на право проживання в Україні. Місцем скоєння правопорушення є м. Вишгород, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Відповідно до постанови про накладання адміністративного стягнення серії ПН МКО за №001987 від 06.04.2023 року, складеної начальником Вишгородського ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Федоренком С.В. на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКО за №001986 від 06.04.2023 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення п. 2 Порядку, затвердженого ПКМУ за №150 від 15.02.2012 року та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 5 100 грн.

Протокол серії МКО №000258 від 06.04.2023 року свідчить про те, що відповідача 06.04.2023 року о 12 год. 20 хв. затримано у зв`язку із вчиненням правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП для вирішення питання про поміщення до ПТПІ, припинення адміністративного правопорушення.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МІФ за №000777 від 24.03.2022 року слідує, що відповідач ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, оскільки з 2015 року перебуває на території України нелегально. Місцем вчинення правопорушення є м. Городенка, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Відповідно до постанови про накладання адміністративного стягнення серії ПН МІФ за №000775 від 24.03.2022 року, складеної заступником начальника Городенківського відділу Управління ДМС України в Івано-Франківській області Мішталь С.М. на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МІФ за №000777 від 24.03.2022 року - відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення ч. 1, ч. 3 ст. 3, ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 2 Порядку, затвердженого ПКМУ за №150 від 15.02.2012 року та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2 500 грн.

Рішенням про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 24.03.2022 року заступника начальника Городенківського відділу Управління ДМС України в Івано-Франківській області Мішталь С.М. вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Білорусь ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 31.03.2022 року. Судом встановлено, що відповідачем рішення виконано не було.

Даних про те, що відповідач звертався до компетентних органів держави України для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту судом не отримано.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст. 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону №3773-VI - іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, зі змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року за №743/432/16-а.

Статтею 31 Закону №3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст. ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Оскільки громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 , не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що він підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, та зважаючи на те, що відповідач порушив правовий режим знаходження його на території України, є підстави для його примусового видворення за межі території України.

Зважаючи на те, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) буде ухилятись від виїзду з території України у добровільному порядку, про що свідчить порушення останнім виконання рішення від 24.03.2022 року, відсутність у останнього документів, які б підтверджували законне перебування на території України або ж надавали б таке право, фінансового забезпечення, постійного місця проживання або ж реєстрації, є всі підстави вважати, що останній може ухилятися від виконання рішення суду про його видворення. Таким чином, існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України, отже, його затримання з метою повернення до країни громадянської належності, не буде суперечити п. п. «f» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки, або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, в судовому засіданні не встановлено.

Частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ узгоджуються з положеннями національного законодавства, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 288, 289 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Вишгородського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), про затримання з метою примусового видворення з території України - задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Затримати громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців, але не довше моменту виконання рішення суду про примусове видворення.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Вишгородський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, адреса: м. Вишгород, вул. Кургузова, 3.

Представник позивача Федоренко Сергій Вікторович, робоча адреса: м. Вишгород, вул. Кургузова, 3.

Відповідач - громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуюча