Справа № 200/19272/21
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року Справа№200/19272/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення коштів, невиплачених при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Донецької обласної прокуратури про стягнення коштів, невиплачених при звільненні. У тому числі позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 22.10.2021 року його було звільнено з органів прокуратури та проведено остаточний розрахунок (окрім вихідної допомоги). 03.12.2021 року позивач письмово звернувся до відповідача з метою роз`яснення, чи була виплачена вихідна допомога при звільненні. Листом від 15.12.2021 року позивачу роз`яснено про відсутність підстав виплати такої допомоги. Наприкінці грудня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні, передбаченої ст.44 КЗпП України, в розмірі середнього місячного заробітку;

зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру здійснити нарахування та виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні, передбачену ст.44 КЗпП України;

стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за кожен день затримки виплати вихідної допомоги при звільненні, передбаченої ст.44 КЗпП України, починаючи з 23 жовтня 2021 по день ухвалення судового рішення;

Ухвалою суду від 04.01.2022 року провадження по справі було відкрито.

Відповідач надав відзив, у якому зазначив, що юридичним фактом, що зумовило звільнення позивача на підставі п.9 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», у даному випадку було неуспішне проходження ним атестації. Цей юридичний факт є відмінним від того, у зв`язку з яким ст. 44 КЗпП України передбачено виплату вихідної допомоги. З огляду на викладене, просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Не погодившись із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач надав відповідь на відзив, у якій навів обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду першої інстанції від 25.08.2022 року позовну заяву залишено без руху і встановлено позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 09.11.2022 року в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 21 грудня 2022 року позов залишено без розгляду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року по справі №200/19272/21 задоволено. Скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року по справі № 200/19272/21 та повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 18.05.2022, затвердженим Верховною Радою України (законопроекти №7389 та №7390), продовжено строк дії воєнного стану із 25 травня 2022 на 90 діб (тобто до 23 серпня 2022).

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України № 2500-IX від 15.08.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України № 2738-IX від 16.11.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України № 2915-IX від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

На підставі дії воєнного стану в Україні суд вважає за належне продовжити спроки розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 15.12.2015 по 21.10.2021 працював на посаді прокурора Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області.

Наказом керівника Донецької обласної прокуратури №2594-к від 21.10.2021 позивача звільнено з посади прокурора Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області з 22.10.2021 на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 19.09.2019). Відділу фінансування та бухгалтерського обліку обласної прокуратури було вказано провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні позивачу виплати при звільненні. Підставою вказано рішення п`ятнадцятої кадрової комісії від 13.09.2021 №70.

Заявою від 03.12.2021 позивач звернувся до відповідача та просив у тому числі виплатити вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку.

Відповідачем 15.12.2021 було надано відповідь на заяву позивача, в якій зазначено, що згідно з інформацією відділу фінансування та бухгалтерського обліку обласної прокуратури на виконання вищевказаного наказу проведено повний остаточний розрахунок. Інше наказом не передбачено. Заробітну плату позивач отримав у повному обсязі. Заборгованість відсутня. У зв`язку з викладеним виплата вихідної допомоги при звільненні з займаної посади не передбачена.

Згідно з відомостями, викладеними в довідці про середньомісячну заробітну плату від 02.11.2021 №2185-1118, заробітна плата позивача складає в серпні 2021 року 6387, 23 грн, в вересні 2021 року 4471, 06 грн., всього 10858, 29 грн. Середньоденна заробітна плата - 417, 63 грн., середньомісячна 8979, 05 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за жовтень 2021 року вихідна допомога при звільненні позивачу не виплачувалась.

Не погодившись із невиплатою вихідної допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду із даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон №1697) забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Статтею 4 Закону №1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону №1697-VII передбачено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частини першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

За ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Як вбачається з Наказу Донецької обласної №2594-к від 21.10.2021 позивача звільнено з посади прокурора на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 19.09.2019).

Підпунктом 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 19.09.2019 встановлено, що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав, зокрема, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (п.2).

Таким чином, суд констатує, що позивача звільнено з підстав, які не повязані з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень статті 44 КЗпП України щодо виплати вихідної допомоги при звільненні.

Аналогічний висновок визначено в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2023 року по справі №200/17068/21.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати позицію суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує її обґрунтованість.

В межах даного спору відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Донецької обласної прокуратури (, м. Маріуполь, в. Університетська, б. 6) про стягнення коштів, невиплачених при звільненні, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Стойка