Справа № 514/105/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 514/105/22
Головуючий в 1 інстанції: Тончева Н.М

рішення суду першої інстанції прийнято у

смт.Тарутине Болградського району

Одеської області, 30 січня 2023 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.

секретар судового засідання Недашковська ЯО.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану за підписом представника Фомічова Ігоря Олеговича на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 30 січня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , представником якого є Фомічов Ігор Олегович, до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Фомічов І.О. звернувся до Тарутинського районного суду Одеської області з адміністративним позовом, в якому просив суд:

скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування ( місцезнаходження юридичної особи), на території України серії ВМ № 00005049 від 29 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч ) гривень;

скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування ( місцезнаходження юридичної особи ), на території України серії ВМ № 00004871 від 28 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч) гривень;

скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи ), на території України серії ВМ № 00006271 від 06 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу у розмірі 8500 ( вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за порушення рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 12,6 % ( 10,066 тон), 10,9 % ( 9,293 тон) та 7,8 % ( 7,916 тон ) є протиправними та незаконними, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, рух транспортними засобами відбувався з дозволеною вагою для контейнеровозів - 44т.

Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 30 січня 2022 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги виклавши більшою мірою аналогічні доводи тим, що були вказані у позовній заяві наголошує на протиправності прийнятих відповідачем оскаржуваних постанов, з огляду на відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за яке останнього оскаржуваними постановами притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Скаржник звертає увагу на те, що згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, якими здійснювалось перевезення вантажу, позивач є власником спеціалізованих вантажних сідлових тягачів та спеціалізованих напівпричепів типу контейнеровоз. Відтак, на думку скаржника, відповідач мав здійснити розрахунок перевищення допустимого показника загальної маси виходячи з дозволених 44 тон для контейнеровозів, а не з 40 тон для загальної маси. Також зауважує, що оскаржувані постанови складені з порушенням вимог КУпАП та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512, зокрема без зазначення даних про причіпний пристрій та його державний номерний знак, типу транспортного засобу, його повної маси, а також такі параметри як ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі. Фактично, як вказує скаржник, у постановах зазначено лише : « габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативно вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів, а саме на 12,6 % (10,066 тон), 10,9 % (9,293 тон) та 7,8 % (7,916 тон )». Однак, яким чином та з урахуванням яких вагових параметрів було встановлене таке перевищення не відомо. Враховуючи викладене, апелянт переконаний, що за умови відсутності необхідної повної та достовірної інформації про транспортний засіб , його вагові параметри та розміри, уповноваженою особою не було передано справи іншій посадовій особі для доопрацювання та за відсутності обов`язкових даних було передчасно постанови ВМ № 00005049 від 29 грудня 2021 року, ВМ № 00004871 від 28 грудня 2021 року та ВМ № 00006271 від 06 січня 2022 року.

17.03.2023р. відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника, просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін зокрема мотивуючи тим, що зміст оскаржуваних постанов відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-2 КУпАП, дії посадових осіб відповідача під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам ст. 19 Конституції України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28 грудня 2021 року провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюк Любомиром Миколайовичем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи), на території України серії ВМ № 00004871 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч) гривень за те, що 26 грудня 2021 року за адресою М-07, Київ - Ковель-Ягодин, км 62 + 879, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX26/440, ДНЗ НОМЕР_2 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 12,6 % ( 10,066 тон), що підтверджується копією вказаної постанови.

29 грудня 2021 року провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Наталією Геннадіївною було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи), на території України серії ВМ № 00005049 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч) гривень за те, що 24 грудня 2021 року за адресою М-07, Київ - Ковель-Ягодин, км 62 + 879, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX26/440, ДНЗ НОМЕР_2 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 10,9 % ( 9,293 тон), що підтверджується копією вказаної постанови.

06 січня 2022 року провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Савченко Владиславом Олеговичем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи), на території України серії ВМ № 00006271 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч) гривень за те, що 11 листопада 2021 року за адресою М-07, Київ - Ковель-Ягодин, км 62 + 879, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX26/440, ДНЗ НОМЕР_3 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 7,8 % (7,916 тон ), що підтверджується копією вказаної постанови.

Вважаючи протиправними прийняті відповідачем постанови про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що зібраними у справі матеріалами вбачається доведеним факт порушення позивачем п.22.5 ПДР України, обставини вказані в постановах про адміністративні правопорушення мали місце, а інспектори відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень департаменту державного контролю на транспорті діяли в межах повноважень, у спосіб та на підставі, що передбачені законом, у зв`язку із чим дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних постанов, як таких, що прийняті правомірно.

В силу ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції у межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно пункту 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Згідно з пп.15, 27, 29 п.5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України Про дорожній рух, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідності до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Отже, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі:

п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно;

однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, тощо.

Слід зазначити також, що у розумінні ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 7 ст.258 КУпАП).

Із змісту ст.283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Як свідчать матеріали справи, згідно оскаржуваних постанов, контролюючим органом встановлено здійснення перевезення позивачем вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 12,6 (10,066тон), 10,9% (9,293тон) та 7,8% (7,916 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим порушено пункт 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Колегія суддів враховує, що механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначає Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови, надалі Порядок №1174).

Як визначено п.п. 7, 13-15, 17 Порядку №1174, фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Апеляційним судом з матеріалів справи вбачається, що при фіксації факту правопорушення у даному спірному випадку габаритно-ваговий контроль проводився у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, який розміщений на автомобільній дорозі М-07, Київ-Ковель-Ягодин, км 62+879.

При цьому, посадовими особами Укртрансбезпеки використовувалось вимірювальне обладнання автоматичного пункту - прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів в русі WIM6,6 виробництва ТОВ СЕА ЕЛЕКТРОНІКС УКРАЇНА, який пройшов відповідну повірку як технічний засіб, що підтверджується наявними у справі сертифікатом перевірки типу від 17 червня 2020 року №UA.TR.001 76-20 Rev.0, приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, позначення типу Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) «Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)», чинний до 16 червня 2030, а також свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки №32-02/5875 чинне до 12 жовтня 2022 року.

Судова колегія також враховує, що процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - уповноважена посадова особа) відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі встановлює Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021р. (чинна на час виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція №512), окремими положеннями якої визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова).

Під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи уповноважена посадова особа з`ясовує, зокрема, 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках, відеозаписі (за наявності) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках, відеозаписі (за наявності) символам, розпізнаним системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із системи.

Згідно Додатку 1 до Інструкції №512, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має містити в тому числі наступну інформацію: марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ..., виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.

В контексті надання оцінки доводам скаржника про те, що оскаржувані постанови не містять усієї необхідної інформації, апеляційний суд виходячи з аналізу наведених вище правових норм зауважує, що Інструкцією № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови.

Також, доцільно наголосити, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу в даному випадку є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відтак, є безпідставними посилання апелянта (позивача у справі) на відсутність в постановах необхідного обсягу інформації, зокрема інформації про причіпний пристрій та його державний номерний знак, тип транспортного засобу, його повну масу, а також такі параметри як ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, що позбавляє можливості кваліфікувати подію, як порушення вимог п.22.5 ПДР України та правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки як вірно було встановлено судом першої інстанції та підтверджено у ході апеляційного розгляду справи, в постановах викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на саме на 12,6 % ( 10,066 тон), 10,9 % ( 9,293 тон) та 7,8 % ( 7,916 тон).

Не зазначення вказаних позивачем параметрів не спростовує суті вчинених правопорушень - рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 12,6 % ( 10,066 тон), на 10,9 % ( 9,293 тон) та на7,8 % ( 7,916 тон ).

Апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи містяться інформаційні картки габаритно-вагового контролю за постановами ВМ № 00005049 від 29 грудня 2021 року, серії ВМ № 00004871 від 28 грудня 2021 року та серії ВМ № 00006271 від 06 січня 2022 року, якими підтверджено фіксацію фактичної загальної маса транспортних засобів належних позивачу на момент фіксації порушення, які складали: 50,066 тонн, тобто більше за максимально дозволену порівняно з 40 тонами на 10,066 тони (а.с. 118); 49,293 тонн, тобто більше за максимально дозволену порівняно з 40 тонами на 9,293 тони (а.с. 120); 47,916 тонн, тобто більше за максимально дозволену порівняно з 40 тонами на 7,916 тон (а.с. 122), що і відображено в оскаржуваних постановах.

З урахуванням викладеного, дослідивши зміст оскаржуваних постанов, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вони містять посилання на технічний засіб, номер свідоцтва про його повірку та строк його дії, що призводить до можливості його точної ідентифікації та технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні достатні письмові докази.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апелянта про помилковість здійснених відповідачем обрахунків виходячи із фактичної дозволеної маси транспортного засобу 40 тонн, а не 44 тонни, яка встановлена для контейнеровозів, адже як вказує скаржник саме контейнеровозами здійснювались перевезення вантажів позивачем, виходячи з наступного.

З даного приводу, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що згідно вимог Наказу Міністерства транспорту України від 14.01.1997 № 363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: - розпізнавальний знак;- номер контейнера;- найменування власника контейнера;- вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера (п.17.2 - 17.4 Правил).

Виходячи з викладеного вище у сукупності, можна дійти висновку, що п.22.5 Правил дорожнього руху повна маса для контейнеровозів 44 тони встановлена у разі здійснення перевезення в контейнерах, в яких заборонено перевозити сипучі вантажі без тари.

Так, з матеріалів справи вбачається, що власником транспортних засобів, якими перевозився вантаж у момент фіксації правопорушень, за які винесено оскаржувані постанови, а саме: марки MAN TGX26/440, ДНЗ НОМЕР_2 , спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, та транспортного засобу марки КЕМРF SKM 39-3 ВН 0588ХН - спеціалізований напівпричіп спеціалізований контейнеровоз - Е, особливі відмітки переобладнано для перевезення контейнерів типу 1В з обладнанням для розвантажування контейнерів та MAN TGX 26/440 ДНЗ НОМЕР_3 спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е та транспортного засобу марки SCHMITZ GOTHA DY 3010 XI спеціалізований напівпричіп Н/ПР - контейнеровоз -Е, особливі відмітки переобладнано для перевезення контейнерів з обладнанням для розвантажування контейнерів, є ПП «Тімургаро», що підтверджують свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 ( а.с. 32 - 35) .

Водночас, як вірно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно наданих позивачем товарно-транспортних накладних, перевезенню підлягав розподільний вантаж - кукурудза, який вантажовідправником наданий автоперевізнику для перевезення у спосіб - насипом, без тари, не контейнері.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність скаржником тієї обставини, що зазначені вище транспорті засоби є вантажними спеціалізованими контейнеровозами типу С, а відтак відповідачем вірно обраховано перевищення фактичної маси транспортних засобів позивача виходячи із максимально дозволених 40 тон, а не 44 тон, як помилково вважав апелянт.

З огляду на встановлені та наведені вище спірні обставини справи, судова колегія вважає, що факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Оскаржувані постанови відповідають вимогам вищезазначеного законодавства та містять всі необхідні данні, які є обов`язковими для постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Інші доводи та посилання сторін є несуттєвими, встановлених обставин справи, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 245, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану за підписом представника Фомічова Ігоря Олеговича залишити без задоволення.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 30 січня 2023 року у справі №514/105/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 06.04.2023р.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Бітов А.І. Градовський Ю.М.