Справа № 335/186/23
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/186/23 2-а/335/33/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Гутник Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Будька Захара Миколайовича до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2023 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 грудня 2022 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 06.12.22 серії ВАБ 916439, винесено постанову №1105 від 21.12.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Так, згідно з протоколом, 06.12.22 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Айвазовського, буд. 9 в магазині «ВИНА СВІТУ» гр. ОСОБА_1 , яка є продавцем здійснила продаж алкогольного напою, а саме пива «Einsiedeln Bock Hell» , чим порушила вимогу наказу Запорізької обласної адміністрації №92 від 30.06.2022р., відповідальність за це правопорушення передбачена ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає, що прийняте рішення є незаконним та необґрунтованим, та таким що підлягає скасуванню виходячи з наступного: по-перше: в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з них свідчить про відсутність складу порушення в цілому, що згідно з п.1 ст.247 КУпАП є обставиною, що виключає провадження у справі: провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч.2 ст. 156 КУпАП передбачає порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі …, зокрема торгівля алкогольними напоями у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби. Частина 2 статті 156 КУпАП є бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно зазначити, яка саме норма рішення місцевого самоврядування.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що 06.12.2022 ОСОБА_1 порушила наказ голови Запорізької обласної державної адміністрації № 92 від 30.06.2022р.

Наказ Запорізької обласної державної адміністрації № 92 від 30.06.2022р. не є рішенням органу місцевого самоврядування, що виключає таку ознаку об`єктивної сторони правопорушення як протиправність діяння. Офіційний сайт Запорізької обласної державної адміністрації не містить інформацію про прийняття та текст такого нормативно-правового акту, як наказ ЗОДА №92 від 30.06.2022.

Станом на 26.12.2022 року наказ голови ЗОДА №92 від 30.06.2022 року не оприлюднено, що відповідно до вимог статті 57, 64 Конституції України, визначає його як нечинний.

Відповідна підстава була зазначена захисником в клопотанні про закриття провадження у справі поданому до Адміністративної комісії. Однак, Адміністративна комісія повністю проігнорувала вказану захисником обставину.

Отже, ОСОБА_1 06.12.2022 року не порушувала і не могла порушити вимоги наказу голови ЗОДА №92 від 30.06.2022 року, адже цей наказ є нечинний, так як не був оприлюднений у встановленому законом порядку.

Суб`єкт адміністративного правопорушення це фізична осудна особа, яка досягла на момент вчинення проступку віку, з якого настає адміністративна відповідальність. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП є спеціальний суб`єкт працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування, а отже, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не з`ясувала чи є ОСОБА_1 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Суб`єктивна сторона правопорушення - визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Враховуючи, що вина є обов`язковим елементом складу будь-якого адміністративного правопорушення, її відсутність виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії або бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Умисел, як правило, поділяється на прямий і непрямий. У свою чергу, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Вважають, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали не містять переконливих і достатніх доказів та відомостей, які б давали підстави вважати, що виявлене порушення допущене через її винні умисні чи необережні дії.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган (орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення), разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.

Стосовно відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 зазначили, що як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, потерпілих та понятих не було, відеофіксація правопорушення не вилась.

Згідно спірної постанови, комісією під час розгляду справи досліджувалися наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, який містить запис ОСОБА_1 «З протоколом не згодна» та інформацію про порушення нею. нормативно-правового акту, який не набрав чинності, адже і до цього часу його не було опубліковано у встановленому законодавством порядку). Пояснення ОСОБА_3 не зазначає про суб`єкта правопорушення. Згідно пояснень працівники поліції його зупинили після виходу з магазину, де він придбав пляшку пива. Фото фасаду магазину, фото спини невідомої особи, яка схожа на чоловіка, фото жінки, яка сидить за касою та підписує якісь документи. Дані фотозображення не є допустимими доказами, адже: не містить інформації про дату, час, місце та особи, яка здійснила фотозйомку. Дане фото не є належним доказом, адже фото не стосується предмету доказування порушення правил торгівлі: торгівля у заборонений час. Фіскальний чек також не містить доказів вини ОСОБА_1 .

Отже, вважають, що наявність самої події адміністративного правопорушення та факт вчинення ОСОБА_1 такого адміністративного правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами.

Додатково зазначили, що відповідно до положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету №29 від 28.01.2019 року: при накладенні стягнення, Адміністративна комісія враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Згідно спірної постанови, комісія не досліджувала питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність

Позивач вважає, що за умови невідповідності оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства та відсутності будь-яких порушень з боку позивача, вказана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

З наведених підстав позивач просила скасувати постанову Адміністративної комісії при комітеті Запорізької міської ради №1105 від 21.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 10.01.2023 прийнято до розгляду даний адміністративний позов, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та роз`яснено наслідки його неподання.

30.01.2023 року від Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради в особі голови комісії Цапій Ф. надійшов відзив на позов в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У відзиві зазначає, що під час розгляду матеріалів адміністративної справи встановлено, що 06.12.2022 о 18:25 год. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Айвазовського, буд. 9 в магазині «ВИНА СВІТУ» гр. ОСОБА_1 , яка є продавцем, здійснила продаж алкогольного напою, а саме пива «Einsiedeln Bock Hell», чим порушила вимогу наказу Запорізької обласної адміністрації №92 від 30.06.2022р., відповідальність за це правопорушення передбачена ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі вищезазначеного було складено протокол про адміністративне правопорушення від 06.12.2022 серії ВАБ № 916439, пояснення позивач надала в протоколі та зазначила, що не згодна з протоколом, оскільки він складений незаконно.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті, яке відбулось 21.12.2022 року, ОСОБА_1 , не з`явилась. Про дату та час розгляду справи була повідомлена у протоколі.

Представник позивача адвокат Будько З.М. під час розгляду справи заперечуючи вину ОСОБА_4 , надав клопотання про закриття провадження по справі, що мотивоване аналогічним поясненням, яке визнано адміністративною комісією непоґрунтованим та залишено без задоволення.

В свою чергу, наказом Запорізької обласної адміністрації від 30.06.2022 року №92 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області», встановлена заборона на території Запорізької області на час ведення воєнного стану в Україні торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі (за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів, та дезінфікуючих засобів): 1) з 10:00 до 18:00 - всім суб`єктам господарювання, окрім ресторанного господарства 2) з 10:00 до 21:00 - закладами ресторанного господарства.

Зазначені обставини адміністративного правопорушення підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами.

Інших клопотань, заяв чи заперечень від ОСОБА_1 та її представника Будька З.М. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надходило.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 06.12.2022 серії ВАБ № 916439 зафіксовано факт продажу 06.12.2022 о 18:35 годині позивачем алкогольного напою, а саме пива «Einsiedeln Bock Hell» об`ємом 0,5 л., за адресою: вул. Айвазовського, буд. 9, м. Запоріжжя у магазині «ВИНА СВІТУ» з порушенням правил торгівлі, а саме у заборонений час доби. Даний протокол містить підпис позивача.

Відповідач не погоджується з тим, що позивач у своїй позовній заяві вказує на те, наказ Запорізької обласної державної адміністрації № 92 від 30.06.2022р. не є рішенням органу місцевого самоврядування, що виключає таку ознаку об`єктивної сторони правопорушення як протиправність діяння. Офіційний сайт Запорізької обласної державної адміністрації не містить інформацію про прийняття та текст такого нормативно-правового акту, як наказ ЗОДА №92 від 30.06.2022р..

А тому, вважають, що в діях ОСОБА_1 за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.12.2022 року серії ВАБ №916439, є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП. За таких обставин, у Адміністративної комісії не було підстав прийняти інше рішення, ніж визнати винною у скоєнні адмінправопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Таким чином, повно та всебічно розглянувши справу, об`єктивно встановивши обставини вчинення правопорушення, оцінивши докази, врахувавши особу порушника, обставини, що пом`якшують відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, адміністративна комісія, встановила вину позивачки у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, при обставинах викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ВАБ № 916439 від 06.12.2022 року, яка доведена поза сумнівом, а тому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши надані суду докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як випливає зі змісту спірної постанови від 21.12.2022 № 1105, 06.12.22 о 18 год. 35 хв. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Айвазовського, 9 в магазині «ВИНА СВІТУ», де гр. ОСОБА_1 здійснювала реалізацію алкогольних напоїв у заборонений час, чим порушила наказ Запорізької обласної державної адміністрації від 30.06.2022 року №92 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області», відповідальність за це правопорушення передбачена ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цією постановою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 6800,00 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 2 статті 156 КУпАП встановлює відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Відтак, обов`язковою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є діяння, яке полягає у продажі, зокрема і пива та алкогольних напоїв, у час доби, що заборонений відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

Суб`єктом даного правопорушення, виходячи із диспозиції даної норми, є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

За приписами ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч.2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відповідно до ст.251 КУпАП визначено, що доказами б справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото» і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, .встановлених статтею 78 цього Кодексу, В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. На цьому акцентував увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а.

Так, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Як убачається із матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж у приміщенні магазину «ВИНА СВІТУ» по АДРЕСА_1 та перебуваючи на посаді продавця даного закладу, здійснила реалізацію алкогольних напоїв у заборонений час.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення, копія яких долучена представником відповідача до відзиву, не містить належних та допустимих доказів того, що було здійснено реалізацію алкогольних напоїв у певний час та певну дату, і така реалізація була здійсненна саме позивачем.

Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 р. справа Ж1/81171217/16 адміністративне провадження №К//18.

В матеріалах справи наявні фото, які не доводять фактів описаних у фабулі протоколу, а фото на якому присутня ОСОБА_1 не може бути доказом, адже не доводить того, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, яке їй інкримінують, адже немає доказів, що вказують на те, що саме вона, а не інша особа здійснила продаж.

Так само, з фото неможливо встановити ані час його здійснення, ані дати здійснення фото, фото не містить точної фіксації бейджа, де були б зазначені ім`я та прізвище особи, яка зображена на ньому.

Дослідивши Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №916439 від 06.12.2022 року, який складений відносно позивача за ч.2 ст.156 КУпАП, вбачається, що у вказаному протоколі не зазначено інформації про вилучення будь-яких алкогольних напоїв та про наявність фіскального чека як додатка до нього, що "поза розумним сумнівом" підтверджував би продаж вказаного товару.

Крім того, в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні жодні належні та допустимі докази про її статус як працівника підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування (наказ про прийняття на роботу), не містяться посилання на такі докази і в постанові №1105 від 21.12.2022, у протоколі від 06.12.2022 року зазначено, що ОСОБА_1 є продавцем магазину «ВИНА СВІТУ» без жодного підтвердження вказаних обставин.

З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що у Адміністративної комісії були відсутні належні та допустимі докази для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, зазначає, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Разом із тим, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, не має права самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу, що є неприпустимим.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, диспозиція ч. 2 ст.156 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють правила торгівлі, у тому числі, алкогольними напоями.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, порушення якого допущено особою відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач порушила наказ Запорізької обласної державної адміністрації ЗМР №92 від 30.06.2022.

До відзиву було надано копію наказу голови Запорізької обласної державної адміністрації від 30.06.2022 № 92, який підписаний виконуючим обов`язків військового коменданта м. Запоріжжя ОСОБА_5 та головою обласної державної адміністрації, начальником обласної військової адміністрації Олександром Старухом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відзиві зазначається, що зазначене рішення ототожнюється з рішенням органу місцевого самоврядування, а отже, суд вважає, що на нього повинні розповсюджуватися всі вимоги щодо його оприлюднення.

Зазначене, зокрема, підтверджується і тим, що попередні такі накази голови ЗОВА були розміщені на їх офіційному сайті.

В даному ж випадку, на час подій, зазначених обставин встановлено не було.

Основним джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, оскільки саме він є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП саме у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, по факту якого такий протокол складений, а зазначення у протоколі неіснуючого рішення призводить до неконкретності змісту зазначеного протоколу, а неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє особу щодо якої складено протокол права здійснювати предметний захист та порушує її процесуальні права.

За таких обставин, суд вважає, що сторона відповідача не надала суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена за відсутності достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 у день, час та місці, які зазначені у постанові про адміністративне правопорушення, здійснювала продаж алкогольних напоїв, з суттєвим порушенням процедури, суд доходить висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, що у свою чергу свідчить про неправомірність винесеної відносно останньої постанови про накладення адміністративного стягнення та обумовлює необхідність її скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що спірна постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а позов - підлягає задоволенню.

Частиною 3 статті 46 КАС України визначено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, у розумінні КАС України, суб`єкт владних повноважень не обов`язково повинен мати статус юридичної особи. єдиною обов`язковою умовою, якою характеризується суб`єкт владних повноважень, є те, що останній наділений владними управлінськими функціями.

Адміністративна комісія є колегіальним органом та за своїми функціональними повноваженнями є самостійним суб`єктом владних повноважень, який наділений владними управлінськими функціями щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та рішення якого можуть бути оскарженні в установленому КУпАП порядку.

Отже, саме Адміністративна комісія є належним відповідачем у цій справі, як самостійний суб`єкт, наділений владними управлінськими функціями щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Такі висновки відповідають правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом, зокрема, у справі №265/6669/18 (постанова від 13.01.2020), у справі №161/9747/17 (постанова від 27.05.2020).

Згідно зі статтею 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

ОСОБА_1 були понесені витрати на оплату судового збору, що підтверджується квитанцією №39849564 від 26.12.22 року на суму 496,20 грн.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатами судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 496,20 грн

Керуючись ст.ст. 9, 72, 73, 75, 77, 205, 241, 242-244, 246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Будька Захара Миколайовича до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради №1105 від 21.12.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у розмірі 6800 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути з Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради (, юридична адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань, витрати на оплату судового збору в розмірі 496,20 грн..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повне рішення суду складено 07.04.2023.

Суддя: О.О. Романько