Справа № 160/17248/22
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/17248/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Мельника В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 року (суддя Сидоренко Д.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 01.02.2023 року) у адміністративній справі №160/17248/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати певний період роботи до стажу та виплачувати пенсію, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач 2), в якому просила скасувати рішення відповідача 1 №7 від 21.04.2022 року про відмову їй в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати відповідача 1 зарахувати їй до загального стажу всі періоди роботи, визначені в її трудовій книжці НОМЕР_1 , в тому числі періоди роботи з 24.09.1990 року по 24.07.1991 року, з 02.09.1991 року по 16.10.1991 року, з 16.10.1992 року по 04.04.1993 року, з 02.06.1997 року по 31.12.1998 року, зарахувати їй до пільгового стажу за списком №2 періоди роботи з 02.06.1997 року по 22.11.2004 року та з 23.11.2009 року по 17.01.2013 року та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах з 14.04.2022 року з дня звернення за пенсією, передати електронну пенсійну справу для здійснення виплати пенсії до відповідача 2; зобов`язати відповідача 2 здійснювати їй виплату пенсії за переданою електронною пенсійною справою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 року позовні вимоги задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в запорізькій області від 21.04.2022 року №67; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи визначені в її трудовій книжці НОМЕР_1 від 08.10.1990 року та до пільгового стажу роботи за списком №2 період роботи з 02.06.1997 року по 22.11.2004 року та з 17.012013 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком за списком №2 з 14.04.2022 року відповідно до п. б ч.1 ст.13 Закону України «По пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 року №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020.

З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Апелянт зазначав, що судом не враховано того, що призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Апелянт зазначав, що на момент звернення із заявою про призначення пільгової пенсії відповідно списку №2, 14.04.2022 року ОСОБА_1 виповнилось 51 рік, 03 місяці, 10 днів, страховий стаж склав 31 рік, 11 місяців, 28 днів, пільговий стаж за списком №2 13 років, 08 місяців, 28 днів та прийнято рішення №67 від 21.03.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до списку №2 у зв`язку з тим, що п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах виникає у ОСОБА_1 після досягнення 55 років. Апелянт зазначав, що з 11.10.2017 року відповідно до з набранням чинності змін, внесених Законом України від 03.10.2017 року №2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» призначення пенсій за віком на пільгових умовах здійснюється на умовах, визначених виключно Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не підлягає застосуванню ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (застосовується в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення пенсії). Апелянт зазначив, що трудова книжка ОСОБА_1 некоректно заповнена, в трудовій книжці вказано по-батькові « ОСОБА_2 », натомість у відповідності до паспорту « ОСОБА_3 »; пільговий стаж не враховано у зв`язку з тим, що в наказі про атестацію робочих місць №1311к від 24.11.1994 року, №1228 від 24.11.1999 року, №1240 від 23.11.2000 року відсутня назва посади ОСОБА_4 «майстер технологічного комплексу» згідно довідки №230 від 12.04.2022 року, що підтверджує пільговий характер роботи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 14.04.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно списку №2. Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 21.04.2022 року №7, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з тим, що згідно п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років. Не зараховано до загального стажу періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки по-батькові зазначено ОСОБА_2 , а згідно паспортних даних ОСОБА_3 , стаж зараховано частково згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; пільговий стаж не зараховано з 02.06.1997 року по 22.11.2004 року та з 23.11.2009 року по 17.01.2013 року, оскільки в атестаціях робочих місць №1311 від 24.11.1994 року, №1228 від 24.11.1999 року та №1240 від 23.11.2000 року відсутня зазначена посада згідно пільгової довідки №230 від 12.04.2022 року. Вирішуючи спір по суті, суд керувався ст.62 Закону України «По пенсійне забезпечення», Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 згідно яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно копії трудової книжки НОМЕР_3 від 08.10.1990 року, її заповнено на ім`я « ОСОБА_5 » (мовою оригінала), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно паспортних даних « ОСОБА_3 », а тому стаж зараховано частково згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Суд врахував положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, постанову Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», згідно якої заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд зазначив, що ОСОБА_1 не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період. Недотримання правил ведення трудової книжки не може мати негативні наслідки для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права. Суд зазначив, що згідно записам у трудовій книжці ОСОБА_1 працювала майстром техкомплексу (наказ №80к від 20.06.1997 року); майстром ділянки технологічного комплекса поверхні №1 ПСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля (розпорядження №1 від 01.01.2013 року). Згідно довідки від 12.04.2022 року №230 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів у ній, виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Тернівське», ОСОБА_1 працювала повний робочий день з 02.06.1997 року по 15.012003 року проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, на поверхні шахти, майстер на поверхні шахти ділянки техкомплексу, що передбачена списком №2 розділ 1 підрозділ 1 пункт 6 позиція 2010100б постанова Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року; з 16.01.2003 року по 02.0.2016 року - проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, на поверхні шахти, майстер на поверхні шахти ділянки техкомплексу, список №2 розділ 1 підрозділ 1 пункт 6 позиція 1.1б постанова Кабінету міністрів України №36 від 16.01.2003 року. В довідці вказано, що дана професія підтверджена результатами атестації робочих місць: наказ №1311/к від 24.11.1994 року, наказ №1228/к від 24.11.1999 року, розпорядження №1360/к від 23.11.2014 року, розпорядження №1240 від 23.11.2009р року, розпорядження №185 від 18.01.2013 року, розпорядження №2395/1 від 24.11.2014 року, наказ №6026 від 24.11.2019 року. При вирішенні спору по суті, суд керувався Порядком застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2005 року №383 та Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442, Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41, згідно яких перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Суд зазначив, що ОСОБА_1 надано усі необхідні документи, у зв`язку з чим у пенсійного органу були відсутні підстави для відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи період роботи з 02.06.1997 року по 22.11.2004 року та з 23.11.2009 року по 17.01.2013 року. Суд керувався п. б ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якого (в редакції від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності 01.04.2015 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах, тобто віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII (набрав чинності 11.10.2017 року) Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено ст. 114, згідно ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року. Суд заначив, що з 01.10.2017 року призначення пенсій за списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII. Рішенням Конституційного суду України від 23.01.2020 року №1-рп/2020 визнано неконституційними ст.13, ч.2 ст.14, пункти б - г ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.111991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII. Згідно Рішення застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, пункти б - г ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам…». З 23.01.2020 року існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за списком №2, а саме: п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII. Суд прийшов до висновку, що перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для ОСОБА_1 . Суд вважав, що встановлені у цій справі обставини є достатніми для повного та ефективного захисту прав ОСОБА_1 шляхом зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня її звернення із відповідною заявою. Відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуто заяву про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області має вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав ОСОБА_1 .

Матеріалами справи встановлено, що 14.04.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно списку №2.

Встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву про призначення пенсії та рішенням від 21.04.2022 року №7, відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно рішення пенсійного органу станом на 14.04.2022 року вік ОСОБА_1 становив 51 рік, 03 місяці, 10 днів, страховий стаж 31 рік, 11 місяців, 28 днів, пільговий по списку №2 13 років, 08 місяців, 28 днів. Не зараховано трудову книжку НОМЕР_2 , оскільки по-батькові зазначено « ОСОБА_2 », а згідно паспортних даних « ОСОБА_3 », стаж зараховано частково згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; пільговий стаж не зараховано з 02.06.1997 року по 22.11.2004 року, з 23.11.2009 року по 17.01.2013 року, оскільки в атестаціях робочих місць №1311 від 24.11.1994 року, №1228 від 24.11.1999 року, №1240 від 23.11.2000 року відсутня зазначена посада згідно пільгової довідки №230 від 12.04.2022 року.

В призначенні пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено у зв`язку з не досягнення пенсійного віку, а саме 55 років.

Відповідно до ст.62 Закон України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1992 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_3 , ОСОБА_1 працювала з 02.06.1997 року майстром техкомплексу (запис №8, наказ №80к від 20.06.1997 року); з 01.01.2013 року переведена майстром ділянки технологічного комплекса поверхні №1 ПСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (запис №9, розпорядження №1 від 01.01.2013 року).

Як вбачається з довідки від 12.04.2022 року №230 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів у ній, виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Тернівське», ОСОБА_1 працювала повний робочий день на ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 02.06.1997 року по 15.01.2003 року проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, на поверхні шахти, майстер на поверхні шахти ділянки техкомплексу, що передбачена списком №2 розділ 1 підрозділ 1 пункт 6 позиція 2010100б постанова Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року; з 16.01.2003 року по 02.0.2016 року - проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, на поверхні шахти, майстер на поверхні шахти ділянки техкомплексу, список №2 розділ 1 підрозділ 1 пункт 6 позиція 1.1б постанова Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року. Дана професія підтверджена результатами атестації робочих місць: наказ №1311/к від 24.11.1994 року, наказ №1228/к від 24.11.1999 року, розпорядження №1360/к від 23.11.2014 року, розпорядження №1240 від 23.11.2009року, розпорядження №185 від 18.01.2013 року, розпорядження №2395/1 від 24.11.2014 року, наказ №6026 від 24.11.2019 року.

Відповідно до розділу 1 п.6 позиції 2010100б-23227 списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, відносяться спеціальності майстри гірничі.

Відповідно до розділу 1, підрозділу 1 п.6 позиції 1.1б списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, відносяться спеціальності майстри гірничі.

Отже, підлягає зарахуванню до пільгового стажу робота ОСОБА_1 на ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 02.06.1997 року по 15.01.2003 року майстром на поверхні шахти ділянки техкомплексу з проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, на поверхні шахти, з 16.01.2003 року по 02.0.2016 року майстром на поверхні шахти ділянки техкомплексу з проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля, на поверхні шахти.

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 , її заповнено на ім`я « ОСОБА_5 » (мовою оригіналу), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно запису паспорту « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до пунктів 1.1, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

З системного аналізу вище приведеного законодавства, вбачається, що ОСОБА_1 не має нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, недотримання правил ведення трудової книжки не може мати негативні наслідки для особи. Суд зазначає, що підстава для відмови в зарахуванні періодів роботи згідно трудової книжки є формалізованою з боку пенсійного органу, а тому підлягає зарахуванню до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 .

Відповідно до Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2005 року №383 та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442, Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41, згідно яких перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. ОСОБА_1 надано усі необхідні документи, у зв`язку з чим у пенсійного органу були відсутні підстави для відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи період роботи з 02.06.1997 року по 22.11.2004 року та з 23.11.2009 року по 17.01.2013 року.

Відповідно до п. б ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Встановлено, що Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до п. б ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема збільшено віковий ценз до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Встановлено, що Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-рп/2020 визнано неконституційними ст.13, ч.2 ст.14, пункти б - г ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII. Згідно Рішення застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, пункти б - г ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам…».

Враховуючи вище викладене, суд зазначає, що з 23.01.2020 року існують два Закони, якими одночасно регулюються питання призначення пенсій за списком №2, а саме: п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-рп/2020 та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що пенсійний орган мав застосувати положення п. б ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-рп/2020, як більш сприятливий для ОСОБА_1 .

Відповідно до п.4 ч.2, ч.4 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно списку №2.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 року у адміністративній справі №160/17248/22 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова

суддя В.В. Мельник