Справа № 400/8806/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 р. № 400/8806/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. за участю секретаря судового засідання Шакіної А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), бульвар Цвіточний, 4, корп. 4,Южноукраїнськ,Миколаївська область,55002,

треті особи:Акціонерне товариство "Укрсиббанк", вул. Андріївська. 2/12,Київ,04070,

про:визнання дій неправомірними, визнання такою що не підлягає виконанню та скасування постанови від 13.01.21 р. № 59437620,

За участю:

від позивача: Вдовиченко В.О.,

від відповідача: Черненко Г.О.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконними дії державного виконавця, та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №59437620 від 03.07.2019, постанови про стягнення виконавчого збору №59437620 від 13.01.2021 та постанови про відкриття виконавчого провадження №66814036 від 14.09.2021.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що законних підстав для прийняття зазначених постанов у державного виконавця не було. Южноукраїнським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, правонаступником якого є Відповідач, було протиправно відкрито виконавче провадження №59437620, оскільки строк пред`явлення сплив. При стягненні виконавчого збору відповідно до ч.3 ст.40 ЗУ №1404 без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. У листі АТ «Укрсиббанк» було помилково зазначено підставу повернення виконавчого листа з посиланням на ч. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням, внаслідок чого було складено протиправні постанови, які позивач просить скасувати. У серпні 2021 року стягувач відізвав виконавчий документ. Станом на час відкликання виконавчого документу стягувачем фактичного виконання виконавчого документу - не відбулося, тому підстави для нарахування виконавчого збору у відповідача не має.

Відповідач, надав суду відзив на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки всі постанови державним виконавцем винесені на підставі норм Закону України « Про виконавче провадження». Строк пред`явлення до виконання було проставлено до липня 2017 року, але сам виконавчий лист видано у грудні 2018 року, тому строк не пропущений. Посилання Позивача на практику Верховного Суду є безпідставним, оскільки не стосується обставин справи.

Суд заслухав правову позицію сторін, дослідив всебічно , повно та об`єктивно матеріали справи та встановив таке.

22 червня 2016 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.03.2007 року по кредиту та відсотках у розмірі 34229,39 швейцарських франків (тридцять чотири тисячі двісті двадцять дев`ять франків 39 сантимів) та заборгованість з пені в розмірі 33835,83 швейцарських франків (тридцять три тисячі вісімсот тридцять п`ять франків 83 сантими). Виконавчий лист №486/2036/15-ц було видано 06.12.2018 року.

03.07.2019року Южноукраїнським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, правонаступником якого є відповідач, було відкрито виконавче провадження №59437620 з виконання Виконавчого листа №486/2036/15-ц від 06.12.2018 року.

З огляду на те, що виконавчий лист містить відомості про строк пред`явлення до виконання липень 2017 року, однак також містить дату видачі 06.12.2018 року, таким чином, дії Відповідача щодо відкриття виконавчого провадження були правомірними, оскільки строк не сплинув.

15.04.2020 року Южноукраїнським міським відділом ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) в рамках ВП №59437620 винесено Постанову про арешт коштів боржника.

13.01.2021року Южноукраїнським міським відділом ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) в рамках ВП №59437620 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 94981,43 грн.

14.09.2021року Южноукраїнським міським відділом ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) в рамках ВП №59437620 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувача від 31.08.2021 року.

14.09.2021 року Южноукраїнським відділом державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №66814036 з виконання Постанови про стягнення виконавчого збору №59437620 від 13.01.2021 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Приписами статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно вимог статті 3 Закону примусове виконання рішення здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема виконавчих листів, що видані судами.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону.

Так, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2019, в пункті 3 зазначено «Стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 94 981,43 грн». Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404- VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника розмірі, встановленому статтею 27 Закону.

Судом встановлено, що 14.04.2021 позивач був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження №59437620, в якому були наявні постанови про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору, про що свідчить підпис боржника у заяві від 14.04.2021.

3 метою виконання рішення суду 16.03.2020 державним виконавцем винено постанову про арешт коштів боржника. Також, відповідачем в результаті заходів вжитих до примусового виконання виконавчого листа Южноукраїнського міського суду від 06.12.2018 № 486/2036/15-ц про стягнення з позивача на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 встановлено, що позивач працює у ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС. Державним виконавцем відділу на адресу бухгалтерії ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС 13.01.2021 скеровано постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, та державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В період з 13.01.2021 по 14.09.2021 із заробітної плати боржника утримано та перераховано на користь стягувана грошові кошти, в рахунок погашення заборгованості зі виконавчим документом, на загальну суму 75 732,04 грн.

Суд вважає, що державним виконавцем відділу здійсненні заходи, щодо часткового стягнення грошових коштів з боржника в примусовому порядку, що також свідчить про безпідставність тверджень позивача, про відсутність заходів примусового характеру та відсутності будь-яких стягнень за виконавчим документом.

Згідно зі ст.56 Закону України « Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ, постанова про стягнення виконавчого збору у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Окрім цього, відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1404 виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

На підставі пункту восьмого Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5), виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Стосовно посилань позивача, що виконавчий збір стягується лише за фактичного стягнення державним виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягненню з боржника сум заборгованості, суд відноситься критично, оскільки відповідно до статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Частина друга статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28 серпня 2018 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Отже, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

Державним виконавцем відділу 14.09.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом. Залишок не стягнутого виконавчого збору станом на 14.09.2021 склав 65 469,14 грн.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Відтак, оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження №59437620 від 03.07.2019, про стягнення виконавчого збору №59437620 від 13.01.2021, про відкриття виконавчого провадження №66814036 від 14.09.2021 винесені відповідно до норм статей 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження", прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження" (аналогічна позиція висловлена у постанові ВС від 26.06.2020 по справі № 360/3324/19).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.6 ст.27 Закону України « Про виконавче провадження» у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання, тому подвійне виконання виконавчого збору, як позивач зазначає, відбутися не може.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246,287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 і.п.н. НОМЕР_1 ) до Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) (бульвар Цвіточний, 4, корп. 4, м.Южноукраїнськ,Миколаївська область,55002 ) -відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мельник