Справа № 160/15806/22
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/15806/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 р. (суддя: Ільков В.В.) в адміністративній справі №160/15806/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо застосування при обчисленні її пенсії у зв`язку з втратою годувальника показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 р.; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 р., починаючи з 05 липня 2022 р.

В обґрунтування позову зазначила, що 05 липня 2022 р. їй була призначена пенсія за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в цей же день вона подала заяву про перехід з даної пенсії на пенсію по втраті годувальника, при розрахунку розміру якої відповідач протиправно застосував показник середньої заробітної плати за 2014 - 2016 р., замість 2019-2021 р., які передують року звернення за призначенням пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Скаргу обґрунтовує тим, що у 2022 р. позивачка звернулась із заявою про перехід із призначеної їй пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по втраті годувальника після померлого чоловіка, який отримував пенсію згідно пункту 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що була розрахована, виходячи із показника середньої заробітної плати Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014 - 2016 р. Скаржник вважає, що правові підстави для перерахунку у 2022 р. пенсії по втраті годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 р. - відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд першої інстанції встановив, що з 05 липня 2022 р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 05.07.2022 її переведено на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно згідно поданої нею заявою. 18.07.2022 та 16.09.2022 позивачка зверталась до Пенсійного органу із заявами про здійснення перерахунку та виплатити їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки. Листами від 15.08.2022 та від 22.09.2022 Пенсійний орган повідомив позивачку про те, що її померлий чоловік перебував на обліку та отримував пенсію за віком відповідно до пункту 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 27.09.2012 по 02.07.2020, середньомісячний заробіток для обчислення якої був розрахований з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014 - 2016 р., а тому відсутні підстави застосування для розрахунку пенсії по втраті годувальника показника середньої заробітної плати за 2019-2021 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної своїх дій щодо застосування до ОСОБА_1 при обчисленні пенсії у зв`язку з втратою годувальника показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-ІУ), розділом У (статті 36-39) якого визначені підстави призначення, розрахунку та виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Питання наявності у позивачки права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника не є спірним.

Позивачка в межах цієї справи оспорює правильність розрахунку її пенсії у зв`язку з втратою годувальника в частині застосування показника середньої заробітної плати. Вона вважає, що такий показник має бути застосований за 2019-2021 роки, тобто роки, які передують року призначення їй пенсії за віком.

Відповідач (скаржник) стверджує, що переведення позивачки з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відбулось у відповідності до приписів статті 37 Закону № 1058-ІУ, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Частиною першою статті 37 Закону № 1058-ІУ визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Як встановлено судом першої інстанції і не заперечується сторонами по справі, чоловік позивачки ОСОБА_2 з 27.09.2012 до 02.07.2020 отримував пенсію, призначену у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Цією статтею визначені умови надання пенсії за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Такими умовами є надання пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, чоловік позивачки отримував пенсію за віком, яка була призначена на пільгових умовах, а саме - зі зменшенням загального пенсійного віку.

Позивачка, у свою чергу, має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, як це передбачено частиною першою статті 37 Закону № 1058-ІУ.

Переведення позивачки з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відбулось за її заявою в межах одного Закону №1058-УІ; розмір призначеної позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідає умовам, визначеним статтею 37 зазначеного Закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної своїх дій щодо застосування до ОСОБА_1 при обчисленні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції застосував правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 29 листопада 2016 р. у справі №133/476/15-а (№ 21-6331а15), підтриманого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 р. у справі №876/5312/17, і який, як зазначив суд першої інстанції, полягає у тому, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV.

Колегія суддів звертає увагу, що наведений висновок суду касаційної інстанції помилково застосований судом першої інстанції при вирішення спору ОСОБА_1 .

По-перше, чоловік позивачки отримував пенсію за віком, а не пенсію за вислугу років; по-друге, за її заявою в межах одного Закону № 1058-ІУ відбулось переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, а не призначення пенсії за іншим законом; по-третє, Верховний Суд неодноразово вказува на те, що пенсії за віком, які призначаються на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку є одним видом пенсії (за віком). Призначення їх на підставі різних законів ("Про пенсійне забезпечення", "Про державну службу") не змінюють виду пенсії (див. постанови ВС від 20.03.2018 у справі № №336/368/16-а(2-а/336/59/16), від 29.11.2022 у справі №560/4989/21).

Порушення норм матеріального та процесуального права є підставою для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 р. в адміністративній справі №160/15806/22 - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 04 квітня 2023 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук