Справа № 420/674/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/674/23

Головуючий в І інстанції: Тарасишина О.М.

Дата та місце ухвалення рішення: 07.02.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Домусчі С.Д.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Говорунова М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить скасувати постанову про стягнення виконавчого збору № 57116064 від 15.11.2022 року та повернути надмірно стягнуті кошти боржнику.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2021 року ВП № 67146126. Визнано протиправною та скасовано постанову від 15.11.2022 року № 57116064.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення, залишити без розгляду позовну заяву у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, у разі незадоволення вказаних вимог апеляційної скарги, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права.

Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2016 року по справі № 521/11631/16-ц за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.04.2007 року в сумі 43732,20 доларів США та пені за несвоєчасне погашення процентів в сумі 22203,24 грн., стягнуто судовий збір в сумі 8335 грн., на підставі якого виданий виконавчий лист № 521/11631/16-ц від 31.07.2017 року.

Суд першої інстанції зазначив, що 15.11.2022 року (через понад 4 роки після початку виконання в виконавчій службі в рамках ВП № 57116064) державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яку виведено в окреме провадження № ААСВП 70348131.

Відтак, суд першої інстанції зазначив, що отримавши виконавчий документ з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення до виконання, відповідач, у відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний був повернути його стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що з тексту постанови про відкриття виконавчою провадження вбачається, що воно відкрите на підставі постанови № 57116064, виданої 15.11.2022 року.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем та третьою особою, а тому, підлягають до задоволення в повному обсязі.

Суд першої інстанції визнав протиправними та скасував постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2021 року ВП № 67146126 і постанову від 15.11.2022 року № 57116064.

Проте, вказані висновки суду першої інстанції та визначені обставини не відповідають фактичним обставинам даної справи, та взагалі не відносяться до предмету розгляду даної справи.

Колегія суддів наголошує, що у даній справі позивачем оскаржується лише постанова про стягнення виконавчого збору від 15.11.2022 року ВП № 57116064.

Позивачем не оскаржується будь-яка постанова про відкриття виконавчого провадження, а тому, посилання суду першої інстанції на пропуск строку для пред`явлення до виконання виконавчого документи взагалі безпідставні.

Суд першої інстанції скасував постанову про відкриття виконавчого провадження, яка не оскаржувалась та яка взагалі не стосується позивача.

Скасована судом першої інстанції постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2021 року ВП № 67146126 винесена відносно боржника ОСОБА_2 .

В свою чергу, в межах предмету розгляду справи щодо оскарження постанови про стягнення виконавчого збору, суд першої інстанції взагалі не встановив підстав прийняття такої постанови, дотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють питання щодо прийняття такої постанови.

Висновки суду першої інстанції та норми Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків відкриття виконавчого провадження, які застосовані судом першої інстанції взагалі не стосуються предмету спору та спірних правовідносин.

В свою чергу, вирішуючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2018 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевченко Вікторією Іванівною, розглянувши заяву стягувача ПАТ «УкрСиббанк», прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 57116064 з виконання виконавчого листа № 521/11631/16-ц, виданого 31.05.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 43732,20 доларів США та пені за несвоєчасне погашення процентів в сумі 22203,24 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судового збору в сумі 8335,04 грн.

У п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження визначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 4373,22 доларів США та 3053,83 грн.

Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімовою Анастасією Валеріївною від 15.11.2022 року ВП № 57116064, на підставі заяви представника стягувача про повернення виконавчого документу стягувачу та п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ - виконавчий лист № 521/11631/16-ц, виданий 31.05.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 43732,20 доларів США та пені за несвоєчасне погашення процентів в сумі 22203,24 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судового збору в сумі 8335,04 грн. повернуто стягувачу.

15.11.2022 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімовою Анастасією Валеріївною прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 57116064, в якій визначено, що на адресу Відділу надійшла заява про повернення виконавчого збору, а отже, виконавчий збір підлягає виведенню в окреме виконавче провадження.

В постанові про стягнення виконавчого збору наведений наступний розрахунок виконавчого збору: 4373,22 дол. США = по курсу НБУ станом на 15.11.2022 року = 159884,92 грн., загалом з іншими вимогами визначеними в виконавчому документі виконавчий збір дорівнює 162938,74 грн.

Враховуючи викладене, вказаною постановою державного виконавця від 15.11.2022 року ВП № 57116064 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 162938,74 грн., визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення, строк пред`явлення до виконання три місяці.

Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімовою Анастасією Валеріївною від 15.11.2022 року відкрито виконавче провадження № 70348131 з виконання постанови від 15.11.2022 року ВП № 57116064 про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2023 року № 521/11631/16-ц заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені скасовано, призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 20.04.2023 року о 11 год. 30 хв.

31.03.2023 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімовою Анастасією Валеріївною прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 70348131, згідно якої, у зв`язку із скасуванням рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року у справі № 521/11631/16-ц та на підставі ч. 7 ст. 27 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження з примусового виконання постанови № 57116064 від 15.11.2022 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 підлягає закінченню.

Предметом оскарження у даній справі є постанова про стягнення виконавчого збору від 15.11.2022 року ВП № 57116064, будь-які інші дії/бездіяльність, постанови про відкриття виконавчих проваджень відносно позивача останнім не оскаржено.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню та доводам позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

В свою чергу, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 37, ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно обставин даної справи, 03.09.2018 року державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Шевченко В.І., розглянувши заяву стягувача ПАТ «УкрСиббанк», прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 57116064 з виконання виконавчого листа № 521/11631/16-ц, виданого 31.05.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 43732,20 доларів США та пені за несвоєчасне погашення процентів в сумі 22203,24 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судового збору в сумі 8335,04 грн.

У п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження визначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 4373,22 доларів США та 3053,83 грн.

15.11.2022 року державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімовою А.В. у виконавчому провадженні № 57116064 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви та п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, та прийнято постанову про стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів зазначає, що станом на момент відкриття виконавчого провадження № 57116064 та станом на момент прийняття у цьому ВП оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, розмір виконавчого збору становив 10 відсотків від суми, що підлягала стягненню (якщо йдеться про вимоги майнового характеру).

За такого правового регулювання та обставин даної справи, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, оскільки виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець правомірно виніс постанову про стягнення виконавчого збору.

Що стосується посилань позивача в позовній заяві на те, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята 15.11.2022 року, через понад чотири роки після початку виконання виконавчого документу, та коли у виконавця були докази та обізнаність, що саме рішення вже було вчасно виконано, а належного повідомлення, в тому числі, про відкриття виконавчого провадження, та ефективних дій зі сторони служби не відбулось, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 15.11.2022 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № 57116064 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви та п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, та прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, тобто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виніс оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, що цілком відповідає наведеним вимогам ст. 40 Закону № 1404-VIII та спростовує доводи позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у спірному випадку виконавче провадження не було закінчене у зв`язку з виконанням виконавчого документу до відкриття виконавчого провадження, що давало підстави для не стягнення виконавчого збору у ВП, та взагалі позивачем не надано доказів, що виконавчий документ ним виконаний у повному обсязі, а тому, посилання позивача на те, що у державного виконавця не було підстав для прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору у зв`язку з тим, що судове рішення завчасно виконане є не обґрунтованими.

Окрім цього, згідно матеріалів виконавчого провадження № 57116064, копії яких наявні в матеріалах справи, державним виконавцем в цьому ВП виносились постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, вимоги виконавця, виклики, платіжні вимоги, позивачем подавалась заява про прийняття квитанції щодо сплати боргу у розмірі 3960 дол. США та 16670,10 грн., а стягувачем подана заява про повернення виконавчого документу від 04.11.2022 року, на підставі якої 15.11.2022 року прийнято постанову про повернення виконавчого документу.

Тобто, враховуючи, що позивач подав заяву про прийняття квитанції щодо сплати боргу у розмірі 3960 дол. США та 16670,10 грн., відповідно позивач був обізнаний про наявність вказаного ВП.

В свою чергу, позивач не оскаржував дії/бездіяльність державного виконавця щодо проведення вказаних виконавчих дій, щодо повідомлення про їх проведення, щодо повідомлення про відкриття виконавчого провадження та такі дії/бездіяльність відповідача не є предметом розгляду даної справи, а тому, посилання позивача на те, що належного повідомлення та ефективних дій зі сторони службу не відбулось є безпідставними та не відносяться до предмету розгляду даної справи щодо оскарження постанови про стягнення виконавчого збору у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви.

Колегія суддів наголошує, що у даній справі оскаржується лише постанова про стягнення виконавчого збору у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви, а будь-які інші дії державного виконавця у ВП № 57116064 не є предметом розгляду даної справи, а тому, усі доводи позивача щодо проведення виконавчих дій у цьому ВП не можуть бути оцінені у даній справі та посилання позивача на рішення Верховного Суду у справах №№ 5023/10655/11, 873/26/20, в яких, як вказує позивач, надається оцінка діям державного виконавця щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, не приймаються до уваги колегією суддів.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувану у даній справі постанову про стягнення виконавчого збору позивач отримав засобами поштового зв`язку 06.01.2023 року та оскаржив до суду.

Крім того, як вже звертав увагу суд апеляційної інстанції, в межах ВП № 57116064 позивач подавав заяву про прийняття квитанції щодо сплати боргу у розмірі 3960 дол. США та 16670,10 грн., а тому, посилання про необізнаність про наявність цього ВП є безпідставними.

Також, колегія суддів вважає помилковими посилання позивача на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18 визначено, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень та фактичне виконання виконавчого документу, а тому, у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваної постанови, з огляду на викладене.

Так, відповідно до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, в редакції, як на момент відкриття ВП, так і на момент прийняття оскаржуваної постанови, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, а частина друга статті 27 Закону № 1404-VІІІ щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28 серпня 2018 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Отже, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

В свою чергу, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18 викладені висновки у справі відмінний від спору, який виник у даній справі, оскільки правовідносини у них виникли під час дії Закону № 1404-VIII, у редакції до 28 серпня 2018 року, який зменшував відповідальність боржника в порівнянні з нормами Закону № 1404-VIII, що врегулювали питання виконавчого збору, які були чинними з 28 серпня 2018 року.

Також, колегія суддів приходить до висновку про незастосовність до обставин цієї справи правової позиції КГС Верховного Суду, висловленій у постанові від 31.07.2019 року у справі № 5023/10655/11, КАС Верховного Суду у постанові від 28.09.2022 року у справі № 280/13057/21, на які посилається позивач, адже їх ухвалено за інших фактологічних умов і нормативного регулювання.

В свою чергу, висновки суду апеляційної інстанції у даній справі відповідають усталеній практиці Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, викладені у постановах від 26 червня 2020 року у справі № 360/3324/19, від 16 лютого 2023 року у справі № 160/1389/22.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява не містить жодних обґрунтованих доводів, як б свідчить про протиправність оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Що стосується посилань позивача у відзиві на апеляційну скаргу на скасування рішення суду, на підставі якого здійснювалось виконавче провадження, в рамках якого прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, колегія суддів зазначає наступне.

Так, під час апеляційного розгляду справи позивачем до суду надано копію ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2023 року № 521/11631/16-ц, якою заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені скасовано, призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 20.04.2023 року о 11 год. 30 хв.

Також, під час апеляційного розгляду справи позивачем до суду надано постанову про закінчення виконавчого провадження від 31.03.2023 року № 70348131, згідно якої, у зв`язку із скасуванням рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року у справі № 521/11631/16-ц та на підставі ч. 7 ст. 27 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження з примусового виконання постанови № 57116064 від 15.11.2022 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 закінчено.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що після прийняття оскаржуваної у даній справі постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 57116064 з виконання виконавчого документу, виданого на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року № 521/11631/16-ц, вказане заочне рішення було скасовано судом із призначенням справи до розгляду в загальному провадженні, та у зв`язку із скасуванням цього заочного рішення суду державним виконавцем закінчено виконавче провадження № 70348131 з виконання оскаржуваної у даній справі постанови про стягнення виконавчого збору.

При цьому, виконавче провадження № 70348131 з виконання оскаржуваної у даній справі постанови про стягнення виконавчого збору закінчено на підставі ч. 7 ст. 27 Закону № 1404-VIII, згідно якої, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування постанови про стягнення виконавчого збору в судовому порядку відсутні, оскільки оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви прийнята до скасування заочного рішення, яке перебувало на виконанні державного виконавця, та у зв`язку із скасуванням цього заочного рішення суду державним виконавцем закінчено виконавче провадження з виконання оскаржуваної у даній справі постанови про стягнення виконавчого збору на підставі ч. 7 ст. 27 Закону № 1404-VIII.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що в межах розгляду даної справи слід відмовити у задоволенні позову про повернення стягнутих сум виконавчого збору, оскільки підстави для повернення стягнутих сум виконавчого збору виникли після ухвалення оскаржуваної постанови.

Що стосується посилань представника позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що відповідачем помилково не визначено суму виконавчого збору в еквіваленті у гривні станом на момент відкриття виконавчого провадження, в якому вона була прийнята, колегія суддів зазначає, що наведені доводи не були наведені позивачем в якості підстав позову.

Крім того, колегія суддів зазначає, що визначаючи характер грошового зобов`язання, судом у справі № 521/11631/16-ц було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті.

В свою чергу, особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті визначені ст. 49 Закону № 1404-VIII, згідно ч.ч. 3-5 якої, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Кошти виконавчого збору, стягнуті під час виконання рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті підлягають валютообмінній фінансовій операції, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Згідно висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №761/12665/14-ц, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

За наведеного правового регулювання та враховуючи вказані висновки ВП ВС, оскільки за судовим рішенням у справі № 521/11631/16-ц, яке підлягало виконанню, стягненню підлягала сума боргу в розмірі 43732,20 дол. США та 22203,24 грн., а тому, підстави для визначення виконавчого збору в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на момент відкриття виконавчого провадження, як вважає позивач, відсутні.

Виконавчий збір щодо виконання судового рішення в частині стягнення боргу в іноземній валюті підлягає стягненню в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на момент виконання зобов`язання (сплати виконавчого збору), а не на момент відкриття виконавчого провадження, оскільки згідно з частинами 4, 5 статті 49 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого збору, стягнуті під час виконання рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті підлягають валютообмінній фінансовій операції, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Більш того, колегія суддів повторно наголошує, що виконавче провадження з виконання оскаржуваної у даній справі постанови про стягнення виконавчого збору закінчено у зв`язку з скасуванням заочного рішення суду, що підлягало виконанню, на підставі ч. 7 ст. 27 Закону № 1404-VIII, згідно якої, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, станом на момент апеляційного розгляду справи з позивача взагалі не підлягає стягненню виконавчий збір, а стягнутий підлягає поверненню, а тому, додатково наведені позивачем під час апеляційного розгляду справи доводи щодо невірного розрахунку підлягають відхиленню.

З цих самим підстав колегія суддів відхиляє доводи позивача, наведені під час апеляційного розгляду справи, стосовно порушення прав ОСОБА_3 , як солідарного боржника.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час судового розгляду справи, позивач не заявляв клопотання про залучення до участі у справі третьої особи та у даній справі ним оскаржується лише постанова про стягнення з нього виконавчого збору, ВП щодо виконання якої закінчено у зв`язку із скасуванням судового рішення, яке підлягало виконанню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення заявленого позову відсутні.

Поряд з цим, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо наявності підстав для залишення без розгляду заявленого позову, оскільки позов у даній справі поданий 13.01.2023 року, а відповідачем в ході розгляду справи надані докази щодо вручення за поштовою адресою позивача оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору 06.01.2023 року, а саме квитанцію Укрпошти та список поштових відправлень, за яким, як вказує відповідач, була направлена поштою позивачу оскаржувана постанова, та роздруківка з сайту Укрпошти щодо відстеження цього пересилання, що свідчить про дотримання позивачем десятиденного строку на оскарження постанови про стягнення виконавчого збору, передбачено ст. 287 КАС України.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, судове рішення скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для стягнення на користь позивача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 06.04.2023 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: І.О. Турецька