Справа № 160/1307/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 квітня 2023 року Справа № 160/1307/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій тай зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

10.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Ухвалою суду від 30.01.2023 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребуваних доказів.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, при цьому судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною п`ятою вказаної норми установлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із правовими висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 01.12.2022 у справі № 580/2869/22 (пункти 92, 93), враховуючи положення частини другої статті 20 Закону №389-VІІІ, частини сьомої статті 20 та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня має здійснюватися у розмірах, визначених в додатку до Порядку, затвердженого Постановою № 540.

Судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 20.03.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 360/1738/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язання нарахувати і виплатити суми такої грошової допомоги.

При прийнятті касаційної скарги до провадження у справі № 360/1738/22 Суд визначив, що використовує можливість виняткового (екстраординарного) касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності, як механізм забезпечення Верховним Судом єдності судової практики.

Крім того, Суд зазначив, що завдання Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, насамперед, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у їхній процесуальній діяльності конкретної норми матеріального права, або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і в такий спосіб скерувати судову практику задля єдиного та правильного правозастосування (вказати напрям, у якому слід здійснювати реалізацію матеріальної чи, відповідно, виконання процесуальної правової норми). Навіть більше, забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу юридичної визначеності, що є одним з інтегративних складників верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється способом однакового застосування та/або виконання судом тієї самої норми закону в аналогічних справах щодо різних осіб.

З обґрунтувань касаційної скарги колегія суддів у справі № 360/1738/22 вбачає підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: необхідність з`ясування наявності підстав для відступу від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 580/2869/22, щодо того, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік може бути тимчасово обмежений в умовах воєнного або надзвичайного стану шляхом прийняття Кабінетом Міністрів України рішення (Постанови КМУ № 540) щодо порядку використання у 2022 році коштів Державного бюджету, передбачених для виплати такої допомоги. У своїй касаційній скарзі заявник також наводить низку фактів неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, які, на думку колегії суддів, потребують ретельної перевірки.

Таким чином, у постанові від 01.12.2022 у справі № 580/2869/22 Верховний Суд зробив правовий висновок про правильність визначення у 2022 році розміру разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого Постановою № 540, а у справі № 360/1738/22 колегією суддів розглядатиметься питання відступу від такого правового висновку.

Вирішуючи питання процесуальної можливості зупинення провадження у цій справі, із урахуванням того, що касаційна скарга у справі № 360/1738/22 розглядатиметься колегією суддів Верховного суду, суд враховує, що відповідно до пункту 5 частини другою статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Суд зазначає, що вирішення питання щодо відступу від раніше висловленої правової позиції у цій категорії справ може привести до наявності підстав для висновку про обґрунтованість позовів. При цьому, суд першої інстанції зобов`язаний враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 (ЄДРСР 105110382) у пунктах 77- 82 висловила наступні правові висновки:

- "77. Велика Палата Верховного Суду нагадує, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

- 78. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

- 79. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

- 80. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27.11.2019 у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13.01.2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

- 81. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27) застосування аналогії дозволило замінити одного відповідача двома, що і забезпечило справедливість постанови.

- 82. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії".

З огляду на викладене, враховуючи винятковість (екстраординарність) касаційного перегляду судового рішення у справі № 360/1738/22, із урахуванням правових висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 (ЄДРСР 105110382) суд вважає за можливе та необхідне для забезпечення дієвості реалізації завдань адміністративного судочинства, постановлення законного й обґрунтованого рішення по суті спору, зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 360/1738/22.

Керуючись статтями 2, 236 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити провадження в адміністративній справі № 160/1307/23 до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 360/1738/22.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Н.Є. Сліпець