Справа № 300/2722/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2722/22 пров. № А/857/17261/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року (ухвалене головуючим-суддею Остапюком С.В. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Долинської міської ради Івано-Франківської області (далі Долинська міська рада, відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду в місячний термін його заяви від 11.01.2022 та зобов`язати розглянути таку заяву про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та видати дозвіл на розроблення документації із землеустрою для отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території села Гошів, урочище «За селом», Калуського району Івано-Франківської області.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач протиправно, в порушення встановленого ч.7 ст.118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) терміну, за наслідками розгляду його заяви від 11.01.2022 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території села Гошів, урочище «За селом», Калуського району Івано-Франківської області повідомив про те, що така заява буде розглянута в черговому порядку після закінчення дії воєнного стану.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що позивач, як учасник бойових дій, звернувся до Долинської міської ради із заявою від 11.01.2022 та відповідними документами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території села Гошів, урочище «За селом», Калуського району Івано-Франківської області.

Вказану заяву було передано на розгляд постійної комісії міської ради з питань землекористування та земельних відносин, якою вирішено розглядати її на сесії міської ради, що підтверджується протоколом №15 від 03.02.2022.

Відповідно до розпорядження Долинської міської ради №33 від 02.02.2022 «Про скликання засідання чергової дев`ятнадцятої сесії Долинської міської ради восьмого скликання» бул скликано засідання чергової дев`ятнадцятої сесії Долинської міської ради восьмого скликання, перше пленарне засідання сесії вирішено провести 17.02.2022.

Підготовлено проект рішення дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Долинської міської ради «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 ».

17.02.2022 відбулося перше пленарне засідання сесії, що підтверджується протоколом першого пленарного засідання дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Долинської міської ради від 17.02.2022. Питання, які не були розглянуті на першому пленарному засіданні (зокрема земельні питання) були перенесені на наступне пленарне засідання дев`ятнадцятої сесії на 24.02.2022.

Відповідно до розпорядження Долинської міської ради №52 від 22.02.2022 «Про друге пленарне засідання чергової дев`ятнадцятої сесії Долинської міської ради восьмого скликання», друге пленарне засідання чергової дев`ятнадцятої сесії заплановано провести 24.02.2022.

24.02.2022 відбулось друге пленарне засідання дев`ятнадцятої сесії міської ради, що підтверджується копією протоколу. Однак, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні на другому пленарному засіданні земельні питання не були розглянуті, а розглядалися питання які стосувались воєнного стану.

26.02.2022 на третьому, 02.03.2022 на четвертому та 11.03.2022 на п`ятому пленарних засіданнях дев`ятнадцятої сесії Долинської міської ради розглядались питання, які стосувались воєнного стану та оборони, що підтверджується копіями протоколів.

Листом відповідача №14/05-17/1674 від 06.06.2022 позивача було повідомлено, що його заява від 11.01.2022 буде розглянута в черговому порядку після закінчення воєнного стану.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану з 05 год 30 хв 24.02.2022, 24.02.2022 на другому пленарному засіданні не розглядались земельні питання, а розглядались питання, які стосувались воєнного стану, а тому в даних правовідносинах відповідач діяв в межах та у спосіб наданих владних повноважень щодо розгляду заяви позивача від 11.01.2022.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім цього, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.11.2019 по справі №803/1244/16, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Водночас, згідно п.34 ч.1 ст.26 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон №280/97), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону №280/97, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення.

У межах розглядуваного публічно-правового спору позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої орган місцевого самоврядування мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа №14/05-17/1674 від 06.06.2022, яким повідомлено позивача про те, що його заява від 11.01.2022 буде розглянута в черговому порядку після закінчення воєнного стану.

Разом з тим, визначальним на думку колегії суддів, є те, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 в Україні було введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого Указом Президента України №133/2022 було продовжено з 05 год 30 хв 26.03.2022 строком на 30 діб та у подальшому Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 з 05 год 30 хв 25.04.2022 строком на 30 діб.

22.05.2022 Верховна Рада України ухвалила акт про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні.

Ухваленим документом строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год 30 хв 25.05.2022 строком на 90 діб.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану №2145-XI від 24.03.2022, який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до ЗК України, яким розділ X Перехідні положення цього Кодексу доповнено пунктом 27, згідно якого під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підпункт 5).

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України Про правовий режим воєнного стану.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року по справі №300/2722/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук