Справа № 134/53/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 134/53/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кантониста О.О.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

05 квітня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника позивача: Лукавського І.А.,

представника відповідача: Бахур В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідача), у якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00003281 від 28 грудня 2022 року, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Крижопільський районний суд Вінницької області рішенням від 27.02.2023 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено органом, який має на це повноваження та в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132 КУпАП, підстав для скасування постанови суд не встановив

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що у постанові серії АА № 00003281 від 28 грудня 2022 року зазначено, що 09 листопада 2022 року о 23 год. 49 хв. він (позивач), керуючи автомобілем Volvo VVN, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався на автодорозі М-06 Київ-Чоп 54 + 285 км та допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,9 % (3,189 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Вважає, що таке твердження не відповідає дійсності, оскільки під час руху на автомобілі Volvo VVN, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу трьохвісний спеціалізований вантажний сідловий тягач, був причеплений належний йому (позивачу) на праві власності трьохвісний спеціалізований напівпричеп - контейнеровоз марки Blumhardt, модель СВV, д.н.з. НОМЕР_2 . На вказаному напівпричепі він перевозив один морський контейнер, що підтверджується фотознімком з технічного засобу фіксації в автоматичному режимі.

Також вважає, що для притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП фактична вага його автомобіля з напівпричепом та з вантажем мала б перевищувати 46,2 тони (44 т + 5 %). Разом з тим, зафіксована в автоматичному режимі загальна маса транспортного засобу становить 43189,2 кг, що виключає в його діях наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. За таких обставин, ним не перевищено встановлених законодавством габаритно-вагових норм у 5 %, з якої наступає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, в зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

При цьому, оскаржувану постанову вважає незаконною, оскільки вказаний в ній транспортний засіб та напівпричіп є контейнеровозом, до яких повинна застосовуватись норма щодо навантаження фактичної маси 44 тони, а не 40 тон. Зазначає, що вантаж позивачем перевозився автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом - контейнеровозом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за те, що 09.11.2022 о 23 год. 49 хв., за адресою: М-06 Київ-Чоп, км 54 + 285, зафіксовано транспортний засіб Volvo VVN, д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,9 % (3,189 т), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM2,2 сертифікати відповідності № 35-02/5819, 5820, 5821, 5822 від 08.10.2021, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Вважає, що оскільки позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням, отже він здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, а відтак максимально допустиме навантаження для транспортного засобу позивача відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху є 40 тон.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 грудня 2022 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О. винесено постанову серії АА № 00003281, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

За змістом даної постанови 09 листопада 2022 року о 23 год. 49 хв. за адресою М-06 Київ-Чоп км 54 + 285 автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб Volvo VVN, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,9 % (3,189 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Відповідальною особою за рух цього транспортного засобу є ОСОБА_1 .

Відповідно до наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб марки Volvo, модель VVN - спеціалізований вантажний сідловий тягач.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортний засіб марки Blumhardt, модель СВV, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є спеціалізованим напівпричепом - контейнеровозом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Приписами статті 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. При цьому, приписами ч. 2 цієї статті визначено наступне: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, визначено у ст. 143 КУпАП, в якій зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Як вірно зазначено судом першої інстанції та обставина, що належний позивачу вантажний сідловий тягач здійснював рух автомобільними дорогами загального користування та перевозив вантаж з перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України без отримання на те спеціального дозволу, формує в його (позивача) діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені в оскаржуваній постанові, а також підтверджуються фотографіями транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт.

Вказані докази також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мереж Інтернет за наступним посиланням: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА00003281/, яке зазначене в оскаржуваній постанові з ідентифікатором доступу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції стосовно доводів сторони позивача про те, що транспортний засіб є контейнеровозом, оскільки до нього в момент фіксації порушення в русі був приєднаний напівпричеп-контейнеровоз, а відтак не були порушені норми про максимально допустимі параметри, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Положеннями пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Отже, напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП.

Тобто, максимально допустимі вагові параметри складають 40 тон (загальна маса) та 22 тони (навантаження на строєні осі).

Відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року № 363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів.

Згідно з положеннями п. п. 17.3-17.5 Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб. м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб. м).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що універсальні автомобільні контейнери своїм виглядом мають створювати чітке уявлення про особливий вид контейнера, з вигляду якого в будь-кого, в тому числі і для особи, що перевіряє правильність винесення постанови про адміністративне правопорушення, не виникає сумнівів.

Водночас, у цій справі встановлено, що вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу та з наявних у справі доказів зафіксовано транспортний засіб автомобіль Volvo VVN, д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп є контейнеровозом, на якому відсутні особливі відмітки про особливий вид контейнера.

Тобто, з наявних у справі доказів зовнішній вигляд трьохвісного спеціалізованого напівпричепу - контейнеровозу марки Blumhardt, модель СВV, д.н.з. НОМЕР_2 , жодним чином не вказує на те, що це є універсальний автомобільний чи спеціальний контейнер.

Разом з тим, позивач знаючи про вимоги пункту 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема щодо габаритів маси контейнеровозів, не здійснив належних заходів щодо виокремлення на контейнеровозі обов`язкових контрасних відміток, характерних для універсального автомобільного чи спеціального контейнера.

При цьому, колегія суддів водночас оцінює правомірність дій обох сторін адміністративного спору, та надає оцінку обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції рішення із врахуванням всіх наявних належних та достовірних доказів у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги, що оскільки вказаний транспортний засіб та напівпричіп є контейнеровозом, до яких повинна застосовуватись норма щодо навантаження фактичної маси 44 тони, а не 40 тон., тому наявні підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що на розміщеному напівпричепі знаходився саме контейнер із відповідним маркуванням. Зазначене підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до інформаційної карти габаритно-вагового контролю загальна маса належного позивачу транспортного засобу в момент вчинення порушення склала 47,988 тон.

З урахуванням похибки загальна маса транспортного засобу позивача становила 43189,2 кг, тобто більше за максимально дозволену масу порівняно з 40 тонами на 3,189 тон, що і відображено в оскаржуваній постанові.

Отже, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено органом, який має на це повноваження та в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 132 КУпАП, підстав для скасування постанови не встановлено, а отже позов задоволенню не підлягав.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.