Справа № 336/1550/23
Суддя: Звєздова Н. С.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 336/1550/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Звєздової Н.С., за участі секретаря судового засідання Кисельової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції №1 м.ю Тисмениця Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Кудлі Євгена Ігоровича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП відділення поліції №1 м.ю Тисмениця Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Кудлі Євгена Ігоровича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, в якому просить скасувати постанову серії БАД №226143 від 12.02.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.02.2023 поліцейським СРПП відділення поліції №1 м. Тисмениця Івано-Франківського районного управління поліції, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Кудля Є.І. складено постанову та притягнено його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що він 12.02.2023 о 10.34 год., керуючи автомобілем «Kia Pride», держаний номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Мукачево-Львів порушив вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено».

Позивач заперечує порушення ним вимог п.3.25 ПДР України, зазначаючи, що постанова винесена з порушенням вимоги статті 258 КУпАП, а саме: працівником поліції не було надано доказів скоєного правопорушення, під час складання постанови заперечення щодо події працівником поліції не взято до уваги, відсутні докази вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення; судові витрати покласти на відповідача.

20.03.2023 представник відповідача ГУ НП в Івано-Франківській області спеціаліст сектору правового забезпечення Василь Луцишин надіслав відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому. Ухвалу суду від 27.02.2023 про витребування доказів відповідачем не виконано та не долучено до відзиву технічний носій інформації із відеозаписом.

Ухвалою від 27.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ГУНП в Івано-франківській області в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. У відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач поліцейський СРПП відділення поліції №1 м.ю Тисмениця Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Кудля Є.І. в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи неявку сторін на призначене судове засідання та обмежені строки розгляду справи передбачені ч.1 ст.286 КУпАП, у відповідності до ст.205 КАС України, справа була розглянута у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 12.02.2023 серії БАД № 226143, складеної поліцейським СРПП відділення поліції №1 м.ю Тисмениця Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Кудлєю Є.І., 12.02.2023 о 10.34 год., на автодорозі Мукачево-Львів, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Kia Pride», держаний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.25 « Обгін заборонено», за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП. Постановлено накласти штраф у сумі 340,00 гривень.

Згідно диспозиції ч.1 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 8.1. Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

П.3.25 розділу 33 ПДР України передбачено заборонений знак "Обгін заборонено", згідно якого забороняється обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.).

Відповідно до ч.3 ст.288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до положень статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з пунктами 8, 11 частини першої статі 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закону № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-XII), встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Стаття 283 КУпАП зобов`язує співробітника поліції спочатку розглянути адміністративну справу (вивчити докази, свідчення свідків, розглянути пояснення обвинуваченого, документи, позицію адвоката) і тільки після цього винести постанову.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Тобто постанови про адміністративні правопорушення не повинні бути не повні та не об`єктивні.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП суд приходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за частиною першою статті 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п.9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України "Про національну поліцію".

При цьому норма статті 31 Закону України "Про національну поліцію" є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, як вбачається з оскаржуваної постанови, остання відповідно до ст.283 КУпАП, не містить посилання на докази, якими підтверджено вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст.ст. 74-76 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а; у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 18.02.2022 року по справі № 399/319/21(2-а/399/6/2021).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: вона обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сама ж по собі наявність такої постанови не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною дев`ятою статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Справа про адміністративне правопорушення має вирішальне значення для встановлення обставин правопорушення та аналізу правомірності накладення стягнення на правопорушника.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, зокрема, оскаржуваної постанови, документ не містить жодних посилань на будь-які інші фактичні дані, на підставі яких поліцейський СРПП відділення поліції №1 м.ю Тисмениця Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Кудля Є.І. дійшов висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Суду не подано належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем п.3.25 ПДР.

Суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену статтею 62 Конституції України, виходить з того, що допустимих та достатніх доказів наявності складу адміністративного правопорушення у діях позивача суду не подано. Сама ж постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить відомостей про докази, на підставі яких встановлена винуватість позивача у порушенні ПДР, а отже підтвердження зазначених фактів матеріали справи не містять.

Враховуючи вище вказане, суд встановив, що у діях позивача ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Враховуючи вище вказане та задоволення позову із зазначених судом підстав, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи позивача.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, 15, ) на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , грошові кошти у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.), в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору.

Керуючись статтями 6-9, 139, 244-246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 226143 від 12.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, винесену поліцейським СРПП відділення поліції №1 м. Тисмениця Івано-Франківського районного управління поліції, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Кудлєю Євгеном Ігоревичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова,15 ) на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , грошові кошти у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.), в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

- Поліцейський СРПП відділення поліції №1 м.ю Тисмениця Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Кудля Євген Ігорович, місцезнаходження: вул. Кості Левицького, буд.4, м. Тисмениця Івано-Франківської області, 77400.

- Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, фактична адреса місцезнаходження: вул. Академіка Сахарова, буд.15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПРОУ 40108798.

Суддя: Н.С. Звєздова