Справа № 500/7933/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/7933/21 пров. № А/857/1307/23

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Подлісна І.М. о 10 год. 45 хв. у м. Тернопіль, повне судове рішення складено 06 грудня 2022 року) у справі № 500/7933/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бучацької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення ОСГ площею 2,00 га (кадастровий номер :01:001:0293), у зв`язку із невідповідністю документації із землеустрою вимогам ст. 122 Земельного кодексу України, а саме відсутності у Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області повноважень щодо розпорядження землями комунальної власності, зокрема, видачі наказу від 17.05.2021 № 19-454/14-21-СГ, оскільки бажане місце розташування земельної ділянки, згідно викопіювання з планово-картографічних матеріалів доданих до заяви про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, зазначене на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності Бучацької міської ради, площею 18,1979 га (кадастровий номер :01:001: 0282), згідно витягу з ДРРП про реєстрацію права власності від 15.01.2021 , індексний номер 240497055. Позивач вважає такі дії Бучацької міської ради протиправним, оскільки, на час видачі наказу від 17.05.2021 № 19-454/14-21-СГ бажана земельна ділянка перебувала у державній власності, а не комунальній, а Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області на той час мало повноваження розпоряджатись землями державної власності.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, рада може відмовити.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржене рішення відповідача є незаконним та не обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Крім цього представник апелянта подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на, що суд вважає за потрібне зазначити таке.

За результатами розгляду згаданого клопотання колегія суддів ухвалила його відхилити, оскільки відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи (їх представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено.

Більше того, суд вважає за потрібне зауважити, що вказана справа є незначеною складності і може бути повно і всебічно вирішена за наявними в неї доказами.

Крім цього, варто зазначити, що розгляд цієї справи 14.03.2023 було вже перенесено відповідно до клопотання представника апелянта, що може свідчити про зловживання останнім таким правом.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що Наказом Начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Зіновія Безкоровайного від 10.12.2020 року № 47-ОТГ, передано Бучацькій міській раді (Бучацькій територіальній громаді) Чортківського (колишнього Бучацького) району Тернопільської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4060,8226 га, які розташовані на території Бучацької міської ради, колишньої, в тому числі Новопетликівської сільської ради, згідно додатку доданого до Наказу, де під № 19, щодо земельних ділянок, які перебули на території Новопетликівської сільської ради Бучацького району відображено земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0282 загальною площею 18,1979 га.

Рішенням Бучацької міської ради № 278 від 16.02.2021, з метою забезпечення ефективного використання земель, залучення додаткових коштів у місцевий бюджет для реалізації програм соціально-економічного розвитку та для економії коштів міського бюджету, враховуючи рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин та планування території, сесія Бучацької міської ради вирішили включити до переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 18,1979 га. кадастровий номер :01:001:0282, розташовану за межами населеного пункту с.Нові Петликівці на території Бучацької міської ради, Тернопільської області.

Після чого, на адресу Бучацької міської ради надійшла заява ОСОБА_1 з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність , для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, з кадастровим номером :01:001:0293, що розташована на території Новопетликівської сільської ради, Бучацького району Тернопільської області.

Рішенням Бучацької міської ради від 27.07.2021 № 1092, розглянувши заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:001:0293, що розташована за межами с.Нові Петликівці, враховуючи наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 10.12.2020 № 47-ОТГ, рішення Бучацької міської ради від 28.12.2020 № 111, рішення Бучацької міської ради від 16.02.2021 № 278 та керуючись ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 122, ч. 7 ст. 186 Земельного кодексу України, Бучацька міська рада, вирішила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її заяви. Підставою для відмови в задоволенні заяви слугувала невідповідність документації із землеустрою вимогам ст. 122 Земельного кодексу України, а саме відсутність у Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області повноважень щодо розпорядження землями комунальної власності, зокрема, видачі наказу від 17.05.2021 № 19-454/14-21-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», оскільки бажане місце розташування земельної ділянки, згідно викопіювання з планово-картографічних матеріалів доданих до заяви про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, зазначене на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності Бучацької міської ради, площею 18,1979 га (кадастровий номер :01:001:0282), згідно витягу з ДРРП про реєстрацію права власності від 15.01.2021 року, індексний номер 240497055.

Позивач вважаючи оскаржуване рішення протиправним, звернулася до суду із відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Зі змісту частин 6 та 7 ст. 118 ЗК України вбачається, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

З аналізу наведеного вбачається, що за результатом розгляду розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою приймає рішення, як розпорядчий акт, яким і вирішується вказане питання про затвердження проекту.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою від 21.04.2021 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою Новопетликівська сільська рада колишнього Бучацького району Тернопільської області. До клопотання долучено викопіювання, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

За результатами розгляду згаданої заяви Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області прийнято наказ від 17.05.2021 № 19 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».

До відповідача надійшла заява ОСОБА_1 з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність , для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, з кадастровим номером :01:001:0293, що розташована на території Новопетликівської сільської ради, Бучацького району Тернопільської області.

Рішенням Бучацької міської ради від 27.07.2021 № 1092, розглянувши заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:001:0293, що розташована за межами с.Нові Петликівці, враховуючи наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 10.12.2020 № 47-ОТГ, рішення Бучацької міської ради від 28.12.2020 № 111, рішення Бучацької міської ради від 16.02.2021 року № 278 та керуючись ст .26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 122, ч. 7 ст. 186 ЗК України, Бучацька міська рада, вирішила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її заяви.

Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідач належним чином вирішив подану позивачем заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняв відповідне рішення.

Разом з цим, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.11.2022 справа № 420/2218/19.

Так, касаційним судом по вказаній справі було зазначено наступне: «Колегія суддів наголошує, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Водночас, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 у справі № 815/5987/14 та постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 22.02.2019 у справі № 813/1631/14.

Зміст статті 79-1 ЗК України свідчить, що метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, що полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Також не є визначальним за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.

Надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, рада може відмовити.

Такий правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у постанові від 28.02.2020 у справі № 461/1257/17».

Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року у справі № 500/7933/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 06 квітня 2023 року