Справа № 303/882/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Кость В.В.

05 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 303/882/23 пров. № А/857/3985/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2023 року у справі № 303/882/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

03.02.2023р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції у якому просив суд:

-скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6457434 від 25.01.2023р.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2023р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, апелянт Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

25.01.2023р. інспектор Управління патрульної поліції старший лейтенант поліції Стецько В.В. виніс постанову серії ЕАР №4607173 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штраф в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП .

Із змісту даної постанови видно, що ОСОБА_1 25.01.2023р. в 20:40:24 в м. Мукачево на вул. Самуїла Габермана, 3 керуючи транспортним засобом при повороті ліворуч з вулиці Мункачі на вулицю Купальну не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, а також перевозив дітей що не досягли 12 річного віку та зросту 145 см., без спеціального сидіння, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки та після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійний сигнал, чим порушив вимоги п.п. п.21.11 б ПДР України.

ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР).

ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В п.1.3.ПДР України, видно, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

п.1.9.ПДР України, визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

п. «б» 21.11 ПДР України встановлено, що забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 145 см або тих, що не досягли 12-річного віку, - у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на передньому сидінні легкового автомобіля - без використання зазначених спеціальних засобів; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.

Згідно ч.10 ст.121 КУпАП України, порушення правил перевезення дітей - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст.283 КУпАП. Зокрема, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

ст.251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В ст.77 КАС України видно, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідач надав диск з відеозаписом подій, зробленого за допомогою нагрудної камери.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на ту обставину, що компакт-диска із відеозаписом не підтверджує ту обставину, що працівник поліції встановив зріс дитини, шляхом використання зростоміра чи інших сертифікованих засобів вимірювання зросту. Тобто, в даному випадку відповідач не міг оцінити зріст дитини.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 перевозив дитину, а тому зріст дитини не може сягати зросту 12-річної дитини, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки візуальна оцінка зросту дитини не є належним доказом в розумінні ст. 72, ст.77 КАС України.

Порядок зупинення транспортних засобів регламентовано ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», яка містить чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським. Зокрема, таке право надається уразі порушення водієм Правил дорожнього руху (п. 1 ч.1 ст.35).

ч.3 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» містить імперативні приписи відносно обов`язку поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

В п.2.4 Правил дорожнього руху визначено, що водій на вимогу працівника поліції України зобов`язаний зупинитися з дотриманням приписів правил дорожнього руху. Працівники підрозділу поліції на дорозі є працівниками органів Національної поліції України, законні вимоги яких повинні бути виконані.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018р. у справі № 263/15738/16-а.

Сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування.

Компакт-диск з відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, не містять даних, які б об`єктивно та беззаперечно підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.10 ст.121 КУпАП України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вказаний диск не містить інформативних даних відносно того, що водій автомобіля «Дейво Сенс», номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_1 не подав сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку при здійсненні маневру, що стало причиною для зупинення керованого транспортного засобу, що підтверджуються також і самим поліцейським на відеозаписі нагрудного реєстратора. (21:38:35).

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що подані відповідачем докази не доводять ту обставину, що водій ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019р. у справі № 686/11314/17.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції діяв не в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Також згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

В ст.316 КАС України видно, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2023 року у справі № 303/882/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 06.04.2023р