Справа № 320/5852/23
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 квітня 2023 року м. Київ № 320/5852/23

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиці А.М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо надання позивачу запитувану інформацію по суті його питань/звернень/скарг (Звернення 1 від 14.11.2022; Звернення 2 від 15.11.2022; Звернення 3 від 19.11.2022; Звернення 4 від 22.11.2022; Звернення 5 від 24.11.2022; Звернення 6 від 30.11.2022; Звернення 7 від 11.12.2022; Звернення 10 від 27.12.2022; Звернення 11 від 8.02.2023; Звернення 12 від 18.02.2023; Звернення 13 від 19.02.2023; Звернення 16 від 5.03.2023; Звернення/Скарга 17 від 14.12.2022; Звернення 18 від 8.03.2023);

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо забезпечення позивачу можливості реалізації його конституційного права (ст.41) безперешкодного володіння, користування і розпорядження своєю власністю ОВДП НОМЕР_1 та ОВДП UA, та Доходом за ОВДП UA та ОВДП UA, вчиненням відповідних дій/заходів та прийняттям відповідних рішень/постанов/розпоряджень/резолюцій, то що, відповідно покладених на відповідача Законами України та нормативними документами обов`язків та повноважень;

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо забезпечення позивачу можливості переведення/передання/списання належних Позивачу ОВДП UA та ОВДП UA, які обліковуються в Депозитарній Установі ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС Україна», ліцензію якої було зупинено рішеннями відповідача, до іншої депозитарної установи, для подальшої безперешкодної реалізації конституційних прав (ст.41) Позивача щодо цих ОВДП;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо застосування до Позивача обмежувальних заходів (санкцій), визначених Розділом/Пунктом 1313 Додатку 2 Рішення РНБО від 19.10.2022 №726/2022 щодо належних Позивачу UA та ОВДП UA та Доходу з цими ОВДП;

- зобов`язати відповідача ухвалити рішення індивідуальної дії (Індивідуальний Акт) щодо надання дозволу на проведення вичерпного переліку операцій ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС Україна» - переведення/передання/списання належних Позивачу ОВДП UA та ОВДП UA до іншої депозитарної установи;

- стягнути з відповідача матеріальні збитки грошових втрат упущеної вигоди позивача в наслідок неотримання позивачем планових доходів за ОВДП UA та ОВДП UA, в результаті бездіяльності та неправомірних дій Відповідача, в розмірі 4 815 грн;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в наслідок бездіяльності Відповідача щодо надання позивачу запитувану інформацію та в наслідок бездіяльності та неправомірних дій Відповідача щодо порушення конституційних прав (ст.41) Позивача, в розмірі 5000 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановилено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- належні та об`єктивні обґрунтування у чому саме полягає моральна шкода та обґрунтувати її розмір, надати відповідні розрахунки заявленої моральної шкоди та грошових витрат упущеної вигоди;

- оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом немайнового характеру у розмірі 5 368,00 грн.

- складену позовну заяву за формою та вимогами процесуального законодавства, із послідовним, змістовним викладенням обставин суті спору та прохальної частини позову (у відповідній кількості для суду та відповідач по справі);

На виконання вимог вказаної вище ухвали позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву з зазначенням обгрунтувань у чому саме полягає моральна шкода та обґрунтуванням її розміру.

Разом з тим, позивачем було подано до суду заяву про звільнення від сплати судового збору, в обгрунтування якого позивач посилається на приписи норм ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 №1023-XII (далі - Закон №1023-XII) та ч.2 ст.3 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001 №2664-III (далі - Закон №2664-III).

Беручи до уваги викладені у поданій до суду заяві аргументи та доводи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, ч.3 ст.22 Закону №1023-XII передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно з преамбулою Закону №1023-XII цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону №1023-XII підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону №1023-XII особливості захисту прав споживачів фінансових послуг, а також послуг, пов`язаних з оборотом віртуальних активів, визначаються відповідними законами.

Преамбула Закону №2664-III визначає, що цей Закон встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Метою цього Закону є створення правових основ для захисту прав та інтересів клієнтів фінансових установ, фізичних осіб - підприємців, які надають фінансові послуги, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до визначення термінів, наведених у п.1, 5 ч.1 ст.1 цього Закону, фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України; фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Пунктом 7-1 ч.1 ст.1 цього ж Закону визначено поняття споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону №2664-III відносини, що виникають у зв`язку із захистом прав споживачів фінансових послуг, регулюються законодавством про захист прав споживачів з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником облігацій внутрішніх державних позик України UA та UA (далі - ОВДП), емітентом яких є Міністерство фінансів України, обов`язком якого є виплата доходу за встановленими Міністерством фінансів України графіком. Судом встановлено, що ОВДП належні позивачу обліковувалися в Депозитарній Установі ТОВ "ФРІДОМ ФІНАНС УКРАЇНА", дію ліцензії якої було зупинено рішеннями Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку строком №1332 від 09.11.2022 та №1338 від 11.11.2022 на п`ять років.

Разом з тим, суд зауважує, що Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку не є фінансовою особою, яка надає фінансові послуги, оскільки відповідно до Положення про Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку (далі - НКЦПФР) є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. НКЦПФР здійснює державне регулювання ринку цінних паперів.

Судом встановлено, що предметом спору в цій справі фактично є обставини щодо доступу, володіння та користування належними позивачу облігаціями внутрішніх державних позик України, які обліковувалися в Депозитарній Установі ТОВ "ФРІДОМ ФІНАНС УКРАЇНА".

Таким чином, спірні правовідносини не є такими, що склалися між позивачем та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку як між споживачем фінансових послуг та фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, у розмінні положень Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Окрім того, суд зауважує, що спірні правовідносини також не є і такими, що склалися між позивачем та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку як між споживачем та суб`єктом господарювання у розумінні положень Закону України "Про захист прав споживачів".

Враховуючи викладене, дія ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" не поширюється на спірні правовідносини, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору в цій справі.

Щодо поданої позивачем уточненої позовної заяви, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно зі п.4 ч.5 вказаної статті КАС України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Суд звератє увагу, що у відповідності до приписів ч.1 ст.5 КАС України чітко зазначено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Втім, з аналізу поданої позивачем уточненої позовної заяви можна встановити, що така позовна заява не містить в собі чіткого та логічного викладення встановленого порушеного права, наслідки останнього, викладення обставин та вчинених позивачем дій в адміністративному порядку та з позовної заяви наявна непослідовність викладення позиції позивача. Позивач формулює та викладає позовні вимоги на власний розсуд та лад, взагалі без дотримання приписів КАС України, що в свою чергу не дає можливості суду відкрити провадження в адміністративній справі за зазначеним позивачем позовними вимогами.

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

В свою чергу, суд зауважує, що обраний позивачем спосіб усунення недоліків позовної заяви виявлених судом, не відповідає, ні вимогам суду викладених у відповідній ухвалі, ні приписам вимог КАС України, що свідчить про не усунення позивачем недоліків позовної заяви.

Виявлені судом недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження в цій справі, при цьому, подана позивачем на виконання вимог ухвали суду заява про усунення недоліків позовної заяви не відповідає приписам та мотивам викладеним в ухвалі про залишення без руху.

Суд зауважує, що у позивача був достатній строк для усунення недоліків. Відкриття провадження без усунення недоліків, описаних в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху є неможливим, недоліки не усунуті, відтак позовна заява підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.160, 161, п.1 ч.4 ст.169, ч.8 ст.169, ст.241-243, 248, 251 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - повернути.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 КАС України з моменту її підписання суддею (суддями). Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України, протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Перепелиця А.М.