Справа № 320/17020/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України, про: визнання протиправними дій відповідача щодо відмови видати позивачу довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як судді вищого спеціалізованого суду; зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як судді вищого спеціалізованого суду у розмірі: 210200,00 грн. (посадовий оклад 105100,00 грн.; регіональний коефіцієнт 26275,00 грн.; доплата за вислугу років 63060,00 грн.; доплата за науковий ступінь 15765,00 грн.)

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2022 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України щодо відмови видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як судді вищого спеціалізованого суду.

Зобов`язано Голову ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як судді вищого спеціалізованого суду у розмірі: 210200,00 грн. (посадовий оклад 105100,00 грн.; регіональний коефіцієнт 26275,00 грн.; доплата за вислугу років 63060,00 грн.; доплата за науковий ступінь 15765,00 грн.).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 05.04.2023.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 22 вересня 2016 року звільнена з посади судді Вищого господарського суду України та на час звільнення у відставку мала стаж на посаді судді 26 років 08 місяців 10 днів.

Позивач є кандидатом юридичних наук із спеціальності кримінальний процес та криміналістика; судова експертиза; оперативно-розшукова діяльність, що підтверджується дипломом ДК № 019833, виданим на підставі рішення Атестаційної колегії від 14 лютого 2014 року.

Позивач звернулася до відповідача із заявою від 08 жовтня 2021 року, в якій просила видати їй довідку про розмір суддівської винагороди судді рівня касаційної інстанції господарської юрисдикції, виходячи з її стажу на посаді судді, з врахуванням вислуги років, доплати за науковий ступінь та регіонального коефіцієнту.

У відповідь на заяву позивача, відповідач, листом від 03 листопада 2021 року № 01-13/129/142/202, відмовив у видачі довідки з тих підстав, що частиною 3 статті 135 Закону України «Про судовий устрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII не визначений оклад для ліквідованих вищих спеціалізованих судів.

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача видати довідку про грошову винагороду, звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці і жоден інший закон не регулює це питання, в тому числі й Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI;

- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI і Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, передбачені вищі спеціалізовані суди в системі судів загальної юрисдикції. При цьому, в силу частини другої статті 31 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, Вищий господарський суд України є вищим спеціалізованим судом. Після рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя;

- суд першої інстанції не погодився із твердженням відповідача, що судді Вищого господарського суду України, які вийшли у відставку, мають отримувати довічне грошове утримання, виходячи з посадового окладу в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки такі посадові оклади застосовуються до суддів, які продовжують перебувати у штаті цього суду, оскільки це прямо суперечить рішенню Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, в якому чітко вказано на недопустимість запровадження різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку;

- позивач вийшла у відставку ще до припинення діяльності Вищого господарського суду України, тобто безпосередньо до виходу у відставку позивач здійснювала правосуддя на професійній основі, як суддя суду касаційної інстанції, що також свідчить про те, що визначати розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивача, виходячи з посадових окладів суддів, які не здійснюють правосуддя, є необґрунтованим і непропорційним. Посади суддів, які перебувають у штаті цього суду, не можна вважати посадами, відповідними посаді, з якої позивач пішов у відставку, оскільки позивач до останнього дня своєї роботи здійснювала правосуддя, як суддя суду касаційної інстанції, а судді, які перебувають у штаті Вищого господарського суду України, вже кілька років не здійснюють правосуддя.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, частиною 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII не визначений оклад для вищих спеціалізованих судів. Апелянт вважає, що позивач не має права на отримання оновленої довідки про суддівську винагороду, із зазначеними позивачем складовими, позаяк, позивач є суддею у відставці вищого спеціалізованого суду, який не здійснює повноважень та перебуває у процедурі ліквідації.

Також, апелянт наголошує на тому, що голова ліквідаційної комісії не наділена повноваженнями щодо видачі довідки про суддівську винагороду, крім того, вказано на те, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 справу № 640/26846/20 призначено до розгляду, в якій вирішується виключна правова проблема.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Незгода позивача з відмовою у видачі нової довідки зумовила її на звернення до суду із цим позовом до голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Л.В., яка, виступаючи від імені цього суду, підписувала відмову. (а.с. 1, 13-14)

Слід зазначити, що за приписами КАС України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Статус ліквідаційної комісії юридичної особи та її членів, зокрема голови, визначає Цивільний кодекс України (далі - ЦК України).

Відповідно до норм частини четвертої статті 105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи; голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Отже, голова ліквідаційної комісії будь-якої юридичної особи, зокрема й суду, не діє від власного імені, а у відносинах з іншими особами, у тому числі з судом та учасниками справи, представляє відповідну юридичну особу та виступає в суді від її імені.

Натомість, за даних обставин, позивач подав адміністративний позов, вважаючи, що відповідачем має бути саме голова ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйова Л. В. Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та розглянув спір по суті.

Згідно із частиною третьою статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи; суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (частина четверта статті 48 КАС України).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав звернути увагу на те, що позов спрямований на зобов`язання вчинити дії саме Вищого господарського суду України, а не голови його ліквідаційної комісії, яка діє як представник юридичної особи. У матеріалах справи відсутня інформація про те, що суд першої інстанції пропонував замінити первісного відповідача належним, а позивач не надав згоди. При цьому, суд задовольнив позов саме до голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України, тобто, вирішив питання про обов`язок саме цього суду.

Тобто, у даному випадку, суд першої інстанції повинен був за правилами ст. 48 КАС України, змінити первісного відповідача належним або залучити як другого відповідача, проте вказані дії не були вчинені судом першої інстанції під час розгляду справи.

Можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції, виправити вказане процесуальне порушення суду першої інстанції, а тому, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з мотивів того, що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки ч. 7 ст. 48 КАС України, визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.

У відповідності до ч. 4 ст. 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Згідно з ч. 7 ст. 48 КАС України, заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості, в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень, виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та здійснити заміну первинного відповідача належним відповідачем чи залучити співвідповідача. Так само, в силу приписів ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою до скасування судового рішення.

Вказане порушення норм процесуального права, на переконання колегії суддів, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, без надання правової оцінки спірним правовідносинам по суті.

Колегія суддів під час розгляду апеляційної скарги бере до уваги обов`язкові правові висновки Великої Палати Верховного Суду в справі № 640/26846/20.

Так, Велика Палата Верховного Суду в справі № 640/26846/20 постановою від 16 лютого 2023 року частково задовольнила касаційну скаргу голови ліквідаційної комісії Соловйової Л.В. та скасувала рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року, а справу направила на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування прийнятого рішення, Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідно до пункту 7 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, ВАСУ припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку. До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом № 2453(положення пункту 7 розділу ХІІ «та ліквідуються» в частині Верховного Суду України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020). Датою початку роботи Верховного Суду відповідно до рішення Пленуму цього Суду від 30 листопада 2017 року № 2 визначено 15 грудня 2017 року. Із вказаної дати в Україні діє Верховний Суд. Відповідно припинили свою діяльність Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, ВАСУ. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що голова ліквідаційної комісії будь-якої юридичної особи, зокрема й суду, не діє від власного імені, а у відносинах з іншими особами, у тому числі з судом та учасниками справи, представляє відповідну юридичну особу та виступає в суді від її імені. Натомість, позивач подав адміністративний позов, вважаючи, що відповідачем має бути саме голова ліквідаційної комісії ВАСУ Соловйова Л. В. Суд першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив. Отже, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що суд першої інстанції мав звернути увагу на те, що позов спрямований на зобов`язання вчинити юридично значимі дії саме ВАСУ, а не голову його ліквідаційної комісії, яка діє як представник юридичної особи. У матеріалах справи відсутня інформація про те, що суд першої інстанції пропонував замінити первісного відповідача належним, а позивач не надав згоди. При цьому, суд задовольнив позов саме до голови ліквідаційної комісії ВАСУ, тобто вирішив питання про обов`язок саме цього суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, без надання правової оцінки спірним правовідносинам по суті позовних вимог.

Судом першої інстанції під час розгляду даного спору було порушено норми процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2022 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко