Справа № 300/127/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" квітня 2023 р. справа № 300/127/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Окуневич Михайло Валентинович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 07.12.2022 за №335 і наказу від 08.12.2022 за №337 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 відправити, а ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Окуневич Михайло Валентинович (надалі по тексту також представник позивача), звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі по тексту також відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (надалі по тексту також відповідач 2) про визнання протиправним та скасування наказу від 07.12.2022 за №335 і від 08.12.2022 за №337 (надалі по тексту також оскаржувані накази) та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 відправити, а ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби.
Позивач вважає такі накази відповідачів незаконними, оскільки підставами їх прийняття є наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС, який не доведений до відома позивача, та рапорт, який не стосується переміщення позивача по службі. А саме, посилаючись на положення Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 за №170 (надалі по тексту, також Інструкція №170), позивач стверджує що для переведення військовослужбовець має подати рапорт, документи які підтверджують підстави переведення, відношення - згода командира частини, який приймає на військову службу. Після цього командир військової частини готує подання на переведення і за результатами приймається рішення (наказ) військового керівника про переведення. Отже, за доводами позивача, для переведення військовослужбовця у військову частину, в обов`язковому порядку повинен бути поданий рапорт військового. Втім ОСОБА_1 жодного рапорту стосовно власного переміщення по службі не писав і не подавав, а тому оскаржувані накази не відповідають критеріям обґрунтованості, добросовісності, оскільки прийняті за відсутності обов`язкових документів.
З наведених підстав просив позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами (а.с.27-28).
Відповідач 1 скористався правом подання відзиву на позовну заяву від 09.02.2023 за №1748, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 14.02.2023 (а.с.62-73). У відзиві відповідач 1 зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступні обставини. Згідно пояснень представника відповідача 1, підставою переведення позивача у Військову частину НОМЕР_1 слугував наказ по особовому складу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " від 06.12.2022 за №309-РС щодо доукомплектування бойових військових частин визначеним особовим складом, де у списку визначений старший солдат ОСОБА_1 , старший стрілець відділення охорони взводу охорони роти охорони четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згаданий наказ доведений начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 телеграмою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 полковником ОСОБА_2 від 06.12.2022 за №7560.
За аргументами відповідача 1, згідно Інструкції №170, призначення на посади, звільнення з посад та зарахування в розпорядження проводяться за підставами, визначеними пунктом 116 Положення №1153/2008, наказом посадової особи, до номенклатури посад якої належить посада військовослужбовця, або наказом прямого командира (начальника) цієї посадової особи. Відповідно до згаданого пункту Положення №1153/2008 відношення - згода командира частини, який приймає на військову службу, подання про переведення чи рапорт військовослужбовця на переведення - не передбачені, зважаючи на те, що дане переведення здійснювалося за службової необхідності у період воєнного стану.
З урахуванням вказаного, відповідач 1 вважає помилковими доводи ОСОБА_1 про те, що рапорт на переведення є обов`язковим документом для прийняття наказу про переведення у військову частину. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідач 2 також скористався правом подання відзиву на позовну заяву від 02.02.2023 за №194, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 08.02.2023 (а.с.52-61). Обґрунтовуючи заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1 , відповідач 2 посилається на пункти 110 і 112 Положення №1153/2008, якими визначено порядок переміщення військовослужбовців на нове місце військової служби. Зокрема, як стверджує відповідач 2 військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди. Таким чином, для переміщення солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом по мобілізації у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я не потрібна його згода.
Станом на дату видачі наказу командиром Військової частини НОМЕР_1 , 08.12.2022, позивач не надав підтверджуючих документів, які б свідчили про неможливість подальшого проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України, документів про бронювання та неможливість призову на військову службу під час мобілізації в умовах дії правового режиму воєнного стану в Україні. У позивача також не було, скарг на стан свого здоров`я і звернень щодо необхідності проходження ним військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби ним не подавались.
Також відповідач 2 звернув увагу на те, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. При цьому територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють лише призов громадян із запасу на військову службу за призовом по мобілізації і служба військовослужбовців в територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки є тимчасовою, до їх розподілення між військовими частинами та призначення на вакантні посади.
Враховуючи викладене, відповідач 2 вважає, що Військова частина НОМЕР_1 при виданні наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2022 за №337 стосовно ОСОБА_1 діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив відмовити в задоволенні позову.
На виконання ухвали суду від 17.01.2023, відповідачі подали суду витребувані пояснення і докази, реєстрацію яких здійснено в канцелярії суду 02.02.2023 і 08.02.2023 відповідно (а.с.35-43, 44-51).
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви, відзивів на позов, додаткові пояснення учасників справи, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , будучи громадянином України, військовозобов`язаним, на підставі Указу Президента України №69/2022, прийнятий 26.02.2022 у Збройні Сили України по мобілізації та перебував у віданні ІНФОРМАЦІЯ_11 та у Військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу по даний час.
Вказана обставина підтверджується поясненнями позивача та копією військового квитка серії НОМЕР_4 від 17.10.2007, а також не заперечується відповідачами (а.с.10).
Наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС, поряд з іншими, увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира НОМЕР_5 окремої гірсько-штурмової бригади старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48-49).
З метою виконання наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 полковником ОСОБА_2 скеровано начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 інформаційне повідомлення від 06.12.2022 за №7560, яким вимагалось, серед іншого, рядовому та сержантському складу, який призначений відповідно до вищевказаного наказу забезпечити здачу справ та посад протягом доби і до 18:00 год 08.12.2022 забезпечити їх прибуття в складі однієї команди до військової частини в пункт постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 (а.с.39).
Рапортом від 07.12.2022 ОСОБА_1 доповів командиру роти охорони четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що справи та посаду старшого стрільця взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 здав (а.с.15).
Не погоджуючись із прийняттям наказу від 07.12.2022 за №335 і наказу від 08.12.2022 за №337, вважаючи такі рішення відповідачів протиправним, з метою захисту своїх порушених прав ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду, ставлячи вимогу про скасування спірних наказів і зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 відправити, а ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 і 2 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина 4 статті 2 Закону №2232-ХІІ).
Серед видів військової служби, згідно частини 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ, поряд з іншими розрізняють військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
У статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 за №1932-XII (надалі по тексту також Закон №1932-XII) визначено терміни "особливий період" і "воєнний стан".
Так, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
Як уже зазначалось судом вище по тексту судового рішення, Указом Президента України №69/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено та розпочато проведення загальної мобілізації, у тому числі на території Львівської області.
За змістом частини 1 статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від за №1153/2008 від 10.12.2008 визначено порядок проходження громадянами України (надалі по тексту також громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Згідно пункту 251 (розділу XIV "Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період") Положення №1153/2008, в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.
Відповідно до пункту 253 (розділу XIV "Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період") Положення №1153/2008 призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України.
Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Про призов громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та призначення на посади командири військових частин інформують територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання (перебування) цих громадян до призову на військову службу та посадову особу, до номенклатури призначення якої належить посада, на яку призначено призваного громадянина. Про призов громадян на військову службу територіальні центри комплектування та соціальної підтримки письмово повідомляють державні органи, підприємства, заклади, установи і організації, в яких зазначені громадяни працювали, навчалися або були зареєстрованими як безробітні.
Як визначено пунктом 254 (розділу XIV "Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період") Положення №1153/2008 доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період здійснюється за рахунок призову військовозобов`язаних, громадян призовного віку чоловічої статі та резервістів, а також прийому громадян на військову службу за контрактом.
В силу вимог пункту 256 (розділу XIV "Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період") Положення №1153/2008 направлення до військових частин і призначення на посади військовослужбовців, які закінчили вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, призваних на військову службу, пройшли курс військової підготовки або перепідготовки за дефіцитною для Збройних Сил України спеціальністю, завершили лікування у військово-лікувальних закладах, здійснюється у порядку, встановленому цим Положенням.
Залежно від правового режиму, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях, призначення військовослужбовців на посади та переміщення по службі проводяться наказами по особовому складу посадових осіб, які мають право призначення військовослужбовців на посади у мирний або у воєнний час згідно з номенклатурою посад.
У разі потреби доукомплектування Збройних Сил України військовослужбовці, посади яких скорочуються у ході проведення організаційно-штатних заходів, до закінчення строків проведення цих заходів призначаються на інші посади за підставами, визначеними пунктом 82 цього Положення, або зараховуються у розпорядження посадових осіб, які мають право призначення військовослужбовців на посади, або направляються на курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів або сержантів (старшин), або на курс перепідготовки за дефіцитною для Збройних Сил України спеціальністю. Зазначені переміщення здійснюються без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Положеннями пункту 116 (підрозділу "Перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних командирів" розділу IV "Призначення на посади та звільнення з посад") Положення №1153/2008, визначеного як правову підставу в наказі командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС (а.с.48-49), регламентовано випадки зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання.
Крім того пунктом 116 коментованого Положення №1153/2008 визначено, що військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.
Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1-121 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.
Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).
Згідно пункту 117 (підрозділу "Перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних командирів" розділу IV "Призначення на посади та звільнення з посад") Положення №1153/2008 призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12-16 пункту 116 цього Положення.
Військовослужбовці, призвані та прийняті на військову службу із запасу, призначаються на посади не пізніше ніж через два тижні з дня вибуття до місця служби, зазначеного у приписі районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що в особливий період доукомплектування особовим складом Збройних Сил України здійснюється за рахунок призову під час мобілізації, зокрема, військовозобов`язаних, які зараховуються у розпорядження посадових осіб, що мають право призначення військовослужбовців на посади. При цьому такі переміщення здійснюються без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Вищевказані положення чинного законодавства спростовують доводи ОСОБА_1 про обов`язковість подання військовим рапорту про його згоду на переведення у військову частину, оскільки такої згоди військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом по мобілізації у зв`язку із службовою необхідністю, для переміщення не потрібна.
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято наказ (по стройовій частині) від 07.12.2022 за №335, згідно якого старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати таким, що справи та посади здав і вибув до нового місця служби, АДРЕСА_1 (а.с.11).
Відповідно, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2022 за №337 військовослужбовець за призовом під час мобілізації, старший солдат ОСОБА_1 прибув до пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 08.12.2022 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення (а.с.51).
Виходячи із змісту спірних наказів від 07.12.2022 за №335 і від 08.12.2022 за №337 однією з підстав їх прийняття слугував наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС, яким увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира НОМЕР_5 окремої гірсько-штурмової бригади старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48-49).
Суд констатує, що наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС прийнятий відповідно до пункту 116 Положення №1153/2008, який визначає порядок зарахування і перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних командирів.
У досліджуваному випадку, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні нормативно-правові акти, які також регулюють спірні правовідносини.
Так, наказом Міністерства оборони України від 15.04.2019 за № 177 затверджено Типове положення про орган військового управління, військову частину, заклад, установу, безпосередньо підпорядковані Міністерству оборони України (надалі по тексту також Положення №177).
Згідно пункту 1, 4, 10-12 Положення №177 типове Положення про орган військового управління, військову частину, заклад, установу, безпосередньо підпорядковані Міністерству оборони України (надалі по тексту також структурний підрозділ) визначає структуру положення про структурний підрозділ, основні завдання і функції, порядок взаємодії з іншими структурними підрозділами, повноваження керівника структурного підрозділу та повноваження, якщо структурний підрозділ має в підпорядкуванні військові частини, установи, організації та заклади (надалі по тексту також - підпорядкований підрозділ).
Структурний підрозділ підпорядковується Міністру оборони України.
Структурний підрозділ очолює керівник, який призначається на посаду та звільняється з посади в установленому законодавством порядку. Керівник структурного підрозділу підпорядковується Міністру оборони України.
Керівник структурного підрозділу здійснює керівництво діяльністю підрозділу та відповідає за: організацію та контроль виконання законів України, актів та доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, Міністра оборони України, наказів Міноборони, директив Міноборони та Генерального штабу Збройних Сил України особовим складом підрозділу та несе персональну відповідальність за їх виконання;
Керівник структурного підрозділу в межах своїх повноважень видає накази з основної діяльності підрозділу, з адміністративно-господарської діяльності та накази по стройовій частині.
Організовує і контролює їх виконання та здійснює інші заходи, спрямовані на виконання підрозділом покладених на нього завдань і функцій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (надалі по тексту також Положення №154).
Відповідно до пункту 1, 3 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються оперативному командуванню, в зоні відповідальності якого вони перебувають згідно з військово-адміністративним поділом території України.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.
Безпосереднє керівництво територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки і контроль за їх діяльністю здійснюють відповідні оперативні командування, а загальне ІНФОРМАЦІЯ_12 , яке узгоджує основні питання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з відповідними структурними підрозділами Генерального штабу Збройних Сил та Міноборони.
В силу приписів статті 11 розділу І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 за №548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, обов`язками яких, серед іншого, є: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
Окрім цього, за змістом статті 4 розділу І Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 за №551-XIV (надалі по тексту також Дисциплінарний Статут), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
В свою чергу, статтею 6 Дисциплінарного Статуту визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
З наведеного слідує, що накази командира є обов`язковими до виконання військовослужбовцями (підлеглими) у встановлений строк. У разі невиконання наказу командира, підлеглий може бути притягнений до кримінальної відповідальності.
В матеріалах даної справи відсутні докази на підтвердження того, що наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС є "злочинними".
Таким чином, в силу наведеного правового регулювання, ІНФОРМАЦІЯ_2 і Військова частина НОМЕР_1 , будучи у підпорядкуванні Оперативному Командуванню " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", зобов`язані були виконати наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС, так як такий обов`язок чітко визначений Дисциплінарним Статутом.
Як з`ясовано судом, позивач не оскаржив у встановленому порядку наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС.
Відтак, на момент прийняття відповідачами оскаржуваних наказів, в тому числі і на момент розгляду справи, наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС є чинним та ніким не скасований.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (частина 2 статті 9 КАС України).
У розглядуваному випадку, ОСОБА_1 не ставить під сумнів та не оскаржує наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС, який був підставою для прийняття відповідача спірних наказів.
А тому у суду відсутні підстави для надання правової оцінки наказу від 06.12.2022 за №309-РС, так як таке рішення не є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачі не порушили вимоги чинного законодавства України під час виконання наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (по особовому складу) від 06.12.2022 за №309-РС, та вчинили всі необхідні дії, в тому числі стосовно зарахування позивача у розпорядження командира НОМЕР_5 окремої гірсько-штурмової бригади.
У вимірі встановлених у цій справі фактичних обставин, ураховуючи їхній зміст та юридичну природу, зважаючи на положення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного Статуту і Положення №1153/2008, суд дійшов висновку про відсутність порушення відповідачами встановленої чинним, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавством процедури в частині зарахування позивача у розпорядження відповідного командира та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.
Решта доводів сторін висновків суду та рішення по суті спору не змінюють.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що представник позивача у адміністративному позові просить стягнути із відповідачів на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 000,00 гривень (а.с.5-6).
На підтвердження понесення ОСОБА_1 таких витрат, представник позивача долучив договір про надання правничої допомоги від 12.12.2022, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Окуневич М.В., ордер на надання правничої допомоги серії АТ №1035066 від 11.01.2023, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 11.01.2023 за №01-104/22 і квитанцію до прибуткового касового ордера №104/22 від 12.12.2022 (а.с.19-21, 23, 24, 25).
Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягають стягненню із відповідачів суб`єктів владних повноважень витрати на правову допомогу.
Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесені ними інші судові витрати при розгляду даної справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу таких витрат.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), АДРЕСА_2 ;
представник позивача адвокат Окуневич Михайло Валентинович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ТР №000260, видане 02.02.2018, ордер на надання правничої допомоги серії АТ №1035066 від 11.01.2023, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), АДРЕСА_3 ;
відповідач 1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_8 ), АДРЕСА_4 ;
відповідач 2 Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_9 ), АДРЕСА_5 .

Суддя Чуприна О.В.