Справа № 460/9718/21
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/9718/21 пров. № ЗВ/857/33/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

Судді-доповідача Ільчишин Н.В.,

суддів Святецького В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України щодо постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2022 року за наслідками розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі №380/2773/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.07.2021 звернувся в суд з позовом в якому просить визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення січня 2014 року, квітня 2015 року, липня 2015 року та грудня 2015 року базовими місяцями при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , зобов`язати військову частину НОМЕР_2 за період з січня 2014 року по грудень 2015 року включно провести донарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення, визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, зобов`язати військову частину НОМЕР_2 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення, зобов`язати військову частину НОМЕР_2 відповідно до вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів ОСОБА_1 , у зв`язку з порушення встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 по 28.02.2018 включно та встановити судом строк для подачі звіту про виконання судового рішення військовою частиною НОМЕР_1 та військовою частиною НОМЕР_2 .

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 позов задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2022 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі №380/2773/21 скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення дій - задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 відповідно до вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів ОСОБА_1 , у зв`язку з порушення встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Окремою ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 встановлено Військовій частині НОМЕР_2 30 денний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання до суду доказів виконання рішення суду в справі №460/9718/21 та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 заяву Військової частини НОМЕР_2 про роз`яснення судового рішення по справі №460/9718/21 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.11.2022, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2023 визнано зловживанням процесуальними обов`язками відповідача військової частини НОМЕР_2 щодо невиконання окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду про визнання протиправними бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання судового рішення у справі №460/9718/21 від 01.09.2022 рокую Стягнуто в дохід Державного бюджету України з Військової частини НОМЕР_2 штраф в розмірі 7443,00 грн.

ОСОБА_1 подав до Восьмого апеляційного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України.

Суд відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) ухвалив здійснювати розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, які передані судді-доповідачу 23.03.2023, проаналізувавши доводи заяви про встановлення судового контролю, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20.07.2004) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин 1 та 2 статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23.04.2020 у справі №560/523/19.

Згідно з частинами 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, вказаною нормою передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначена процесуальна дія є диспозитивним правом суду, яка може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до матеріалів справи постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2022 по справі №460/9718/21 набрала законної сили з моменту прийняття.

Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи 10.05.2022, що свідчить про те, що позивач отримав виконавчі листи для виконання рішення суду в примусовому порядку.

З урахуванням положень частини 1 статті 287 КАС України, позивач має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважатиме, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що державний виконавець володіє достатнім обсягом повноважень впливу на боржника з метою забезпечення його виконання, а тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови від 23.03.2022 у справі №460/9718/21.

Керуючись статтями 241, 242, 248, 382 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Святецький

Р.Й. Коваль

повний текст ухвали складено 31.03.2023