Справа № 460/24661/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/24661/22 пров. № А/857/17231/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року (головуючий суддя Поліщук О.В., м.Рівне) у справі №460/24661/22 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

10.08.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 648309,40 грн.

Позов обґрунтовує тим, що за відповідачем обліковується заборгованість по податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та військовому збору в загальній сумі 648309,40 грн. У зв`язку з несплатою протягом строків, встановлених пунктом 57.3 статті 57 ПКУ, вказані зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року адміністративним позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг в сумі 648309,40грн та перераховано: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 356983,13 грн - на рахунок: UA0017001, Отримувач ГУК у Рівн.обл/Рівненська область/14060100, код ЄДРПОУ отримувача 38012494; МФО 899998; податок на доходи фізичних осіб у розмірі 268658,03 грн - на рахунок: UA0017461, Отримувач ГУК у Рівн.обл/ОТГ с. Корнин/14060100, код ЄДРПОУ отримувача 38012494; МФО 899998; військовий збір у розмірі 22668,24 грн на рахунок UA0017481, Отримувач ГУК у Рівн.обл/ОТГ с. Корнин/14060100, код ЄДРПОУ отримувача 38012494; МФО 899998.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що судом першої інстанції не дотримано вимог щодо достатності, достовірності та допустимості доказів, а відомостям інформаційних баз позивача, що не відповідають первинним документам, надано превагу перед чинним судовим рішенням, що суперечить ст.14, ст.76 та ч.4 ст.78 КАС України. Крім того, позивачем не доведено, а судом першої інстанції належно не перевірено правомірність заявлених вимог, внаслідок чого не дотримано конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів виключно в розмірі, встановленому законом, а не відомостями інформаційних баз позивача, які неналежно ведуться позивачем. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

24.02.2023 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву анологічні доводам позовної заяви. Вважає, що Головне управління ДПС у Рівненській області, як контролюючий орган правомірно звернувся до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

17.03.2023 відповідачем до суду подано відповідь на відзив. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду про стягнення податкового боргу, який у понад 8 разів перевищує суму бази оподаткування для його обчислення, суперечить статті 67 Конституції України, яка передбачає обов`язок кожного сплачувати податки і збори виключно в порядку і розмірах, встановлених законом, а не відомостях, що некоректно «обліковуються» у інтегрованій картці платника податків. Вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Згідно інтегрованої картки платника податків за відповідачем обліковується заборгованість по податках і зборах в загальній сумі 648309,40 грн, а саме: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (14010100) 356983,13 грн; податок на доходи фізичних осіб (11010500) 268658,03 грн; військовий збір (11011001) 22668,24 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань позивачем 13.12.2021 було винесено податкову вимогу форми "Ф" № 0-1712, яку надіслано рекомендованим листом та вручено платнику податків 19.01.2022.

Зазначена заборгованість відповідачем у добровільному порядку не сплачена, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Стаття 67 Конституції України передбачає обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 14.1.175 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

За відповідачем рахується заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, податку на доходи фізичних осіб, військового збору відповідно до податкових повідомлень-рішень.

Відповідачу було виставлено податкову вимогу форми "Ф" № 0-1712 від 13.12.2021, яку надіслано рекомендованим листом та вручено платнику податків 19.01.2022, на загальну суму 648479,40 грн, що свідчить про виконання контролюючим органом вимог п. 42.2 статті 42 ПК України. Зазначена податкова вимога залишилась без належного виконання.

На час розгляду справи судом першої інстанції, податковий борг відповідача в сумі 648309,40 грн підтверджено довідкою про стан розрахунків з бюджетом ОСОБА_1 , витягом з інтегрованої картки платника податків, а також податковими повідомленнями-рішеннями № , № , № , № , № , № від 01.07.2019.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 460/2967/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 у справі № 460/2967/19 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу з єдиного внеску (недоїмки) від 01.07.2019 № Ф-42. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.07.2019 № 002191304.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до витягу з інтегрованої картки платника податків податковий борг відповідача виник на підставі податкових повідомлень-рішень № , № , № , № , № , № від 01.07.2019, які у встановленому законом порядку оскаржені не були, а не на підставі вимоги про сплату боргу з єдиного внеску (недоїмки) від 01.07.2019 № Ф-42 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.07.2019 № 002191304.

Відповідно до статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Отже, відповідно до приписів статті 56 ПК України грошові зобов`язання, зазначені у поданій платником податків податковій декларації та визначені вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями, є узгодженими та підлягали до сплати відповідачем у строк, встановлений пунктами 57.1 та 57.3 статті 57 ПК України.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його територіальні органи.

Згідно з п.19-1.45 ст.19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на момент розгляду справи судом першої інстанції позивачем доведено правомірність заявлених вимог, доказів сплати чи часткового погашення заборгованості зазначеної вище суми податкового боргу відповідачем до матеріалів справи не надано, а тому зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, а також виходячи з конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів, колегія суддів вважає, що стягнення податкового боргу в сумі 648309,40 грн є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 460/24661/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний