Справа № 440/2835/22
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/2835/22
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді - Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання протиправними та скасування пунктів припису,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" (надалі ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання протиправними та скасування пунктів припису, а саме просить:

- визнати протиправними та скасувати пункти 3, 4, 5, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 19.08.2021 №64/08-10.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки на АЗС №№ 102, 103, 105, 107, 112, 126, 128, 403, 501, 507, 602, 603, 604, 606, 610 та на нафтобазі "Барвінківська" нові стаціонарні джерела викидів не утворювались, будь-які порушення природоохоронного законодавства відсутні, а відповідні пункти припису є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/2835/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач правом подання відзиву не скористався, ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 доставлено до електронного кабінету відповідача 27.02.2022.

Згідно з частиною шостою статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є, зокрема: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Відповідно до пункту 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17.08.2021 № 1845/0/15-21, підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Документи, які один з учасників справи надіслав до суду, іншого органу чи установи у системі правосуддя з використанням Електронного суду, в передбачених законодавством випадках автоматично надсилаються до Електронних кабінетів інших учасників справи чи їхніх повірених після реєстрації цих документів в АСДС або автоматизованих системах діловодства.

До Електронного кабінету користувачів надсилаються відомості, у тому числі про отримання та реєстрацію документів у справі, а також інші відомості, що призвели до зміни стану розгляду справи.

Отже, судом вжито усіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про судовий розгляд цієї справи і відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 повторно витребувано від Державної екологічної інспекції у Харківській області засвідчені належним чином копії копію припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 19.08.2021 №64/08-10, а також копії усіх документів, які були підставою для прийняття спірного припису.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 отримано відповідачем 15.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

23.02.2023 на виконання ухвали суду відповідачем подані засвідчені належним чином копії припису Інспекції від 19.08.2021 №64/08-10 та акта від 13.08.2021 №725/12-02/08-04.

Згідно з частиною восьмою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 02.08.2021 по 13.08.2021 представниками Державної екологічної інспекції у Харківській області на підставі наказу від 29.07.2021 № 725/12-05 та направлення від 29.07.2021 № 725/12-02/08-04 проведено плановий захід державного нагляду (контролю) - перевірку дотримання ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

За результатам проведення заходу державного нагляду (контролю) складено акт від 13.08.2021 № 725/12-02/08-04 та винесено припис від 19.08.2021 № 64/08-10.

Не погоджуючись із пунктами 3, 4, 5, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 19.08.2021 №64/08-10 та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Суспільні відносини з приводу змісту та обсягу повноважень органів Державної екологічної інспекції України по контролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, а також приводів, способів та порядку реалізації таких повноважень регулюються, приписами Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", статтею 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про охорону атмосферного повітря", Закону України "Про оцінку впливу на довкілля".

Згідно з абзацом третім статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Статтею 3 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади; рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання; невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання; дотримання умов міжнародних договорів України; незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян; наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади. презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю). Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного зв`язку (у тому числі через електронний кабінет чи іншу інформаційну систему, користувачами якої є відповідний орган державного нагляду (контролю) та суб`єкт господарювання, який ним перевіряється) або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Частиною п`ятою статті 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що строк здійснення планового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів мікро-, малого підприємництва - п`яти робочих днів.

Продовження строку здійснення планового заходу не допускається.

Сумарна тривалість усіх планових заходів, що здійснюються органами державного нагляду (контролю) протягом календарного року щодо суб`єкта господарювання (комплексного планового заходу), не може перевищувати тридцяти робочих днів, а щодо суб`єктів мікро-, малого підприємництва - п`ятнадцяти робочих днів.

Згідно з частиною шостою статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Частиною сьомою статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" зазначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до частини восьмої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Частиною другою статті 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

У частині першій статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров`я людей.

Статтею 51 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що при проектуванні, розміщенні, будівництві, введенні в дію нових і реконструкції діючих підприємств, споруд та інших об`єктів, удосконаленні існуючих і впровадженні нових технологічних процесів та устаткування, а також в процесі експлуатації цих об`єктів забезпечується екологічна безпека людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. При цьому повинні передбачатися вловлювання, утилізація, знешкодження шкідливих речовин і відходів або повна їх ліквідація, виконання інших вимог щодо охорони навколишнього природного середовища і здоров`я людей.

Підприємства, установи й організації, діяльність яких пов`язана з шкідливим впливом на навколишнє природне середовище, незалежно від часу введення їх у дію повинні бути обладнані спорудами, устаткуванням і пристроями для очищення викидів і скидів або їх знешкодження, зменшення впливу шкідливих факторів, а також приладами контролю за кількістю і складом забруднюючих речовин та за характеристиками шкідливих факторів.

Проекти господарської та іншої діяльності повинні мати матеріали оцінки її впливу на навколишнє природне середовище і здоров`я людей.

Оцінка здійснюється з урахуванням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, екологічної ємкості даної території, стану навколишнього природного середовища в місці, де планується розміщення об`єктів, екологічних прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу шкідливих факторів та об`єктів на навколишнє природне середовище.

Підприємства, установи та організації, які розміщують, проектують, будують, реконструюють, технічно переозброюють, вводять в дію підприємства, споруди та інші об`єкти, а також проводять дослідну діяльність, що за їх оцінкою може негативно вплинути на стан навколишнього природного середовища, подають центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, спеціальну заяву про це.

Забороняється введення в дію підприємств, споруд та інших об`єктів, на яких не забезпечено в повному обсязі додержання всіх екологічних вимог і виконання заходів, передбачених у проектах на будівництво та реконструкцію (розширення та технічне переоснащення).

Водночас, Закон України "Про оцінку впливу на довкілля" є невід`ємною частиною національного законодавства України про охорону навколишнього природного середовища, спрямований на захист екологічних прав громадян України шляхом досягнення рівня екологічної безпеки, а тому компетенція Інспекції поширюється на перевірку дотримання суб`єктами права вимог Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" після події набуття чинності цим актом законодавства.

Згідно з статтями 1 та 2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною. Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Предметом регламентування Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" є правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 1 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" вплив на довкілля (далі - вплив) - будь-які наслідки планованої діяльності для довкілля, в тому числі наслідки для безпечності життєдіяльності людей та їхнього здоров`я, флори, фауни, біорізноманіття, ґрунту, повітря, води, клімату, ландшафту, природних територій та об`єктів, історичних пам`яток та інших матеріальних об`єктів чи для сукупності цих факторів, а також наслідки для об`єктів культурної спадщини чи соціально-економічних умов, які є результатом зміни цих факторів.

Як передбачено абзацом першим частини першої статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" визначено, що планована діяльність планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Критерії визначення розширень і змін діяльності та об`єктів, які не підлягають оцінці впливу на довкілля, визначені в Додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2017 №1010.

Відповідно до підпункту 5 і 6 пункту 2 Додатку №2 оцінці впливу на довкілля не підлягають розширення і зміни діяльності та об`єктів, визначених пунктами 1-21 частини другої та пунктами 1-13 частини третьої статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", а саме: розширення господарської діяльності або об`єктів, які підлягали оцінці впливу на довкілля та щодо яких було отримано висновок з оцінки впливу на довкілля, якщо зазначене розширення не перевищуватиме порогових значень для видів діяльності або об`єктів, визначених у частинах другій і третій статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" (у разі встановлення таких порогових значень); розширення господарської діяльності або об`єктів, які підлягали оцінці впливу на довкілля та щодо яких було отримано висновок з оцінки впливу на довкілля, порогові значення для яких у частинах другій і третій статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" не встановлені, за умови, що в результаті такого розширення господарська діяльність не призведе до збільшення утворюваних та утворення нових видів небезпечних відходів, збільшення та/або появи нових джерел викидів в атмосферне повітря та скидів забруднюючих речовин у водні об`єкти, шумового, вібраційного, світлового, теплового та радіаційного забруднення, а також випромінення.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля, яким виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, зокрема величини та масштабів такого впливу (площа території та чисельність населення, які можуть зазнати впливу), характеру (у тому числі - транскордонного), інтенсивності і складності, ймовірності, очікуваного початку, тривалості, частоти і невідворотності впливу (включаючи прямий і будь-який опосередкований, побічний, кумулятивний, транскордонний, короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий, постійний і тимчасовий, позитивний і негативний впливи), передбачених заходів, спрямованих на запобігання, відвернення, уникнення, зменшення, усунення впливу на довкілля, визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови її провадження.

Висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї статті, є обов`язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.

Щодо пункту 3 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 19.08.2021 №64/08-10, суд зазначає таке.

У пункті 3 припису від 19.08.2021 відповідачем приписано позивачу у строк до 19.10.2021 отримати звіт з оцінки впливу на довкілля на здійснення планової діяльності з експлуатації АЗС та АГЗП №№ 102, 103, 105, 107, 112, 122, 124, 126, 128, 201, 206, 207, 209, 210, 216, 301, 303, 304, 403, 503, 501, 507, 601, 602, 603, 606, 610, 506, 205, 502, 604, 605 з огляду на частину першу статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", якою визначено, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 статті 17 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Матеріали справи містять висновки державної екологічної експертизи від 27.11.2006 №738, від 31.07.2015 №48, від 31.07.2015 №49, від 29.07.2015 №46, від 25.01.2005 №046, від 29.07.2015 №45, від 15.04.2014 №17, від 10.04.2015 №22, від 23.01.2015 №04, від 23.01.2015 №02, від 16.07.2014 №57, від 12.03.2015 №15, від 15.08.2005 №557, від 10.04.2015 №19, від 08.09.2014 №79, від 25.12.2014 №119, від 10.04.2015 №20, від 25.01.2005 №045, від 08.09.2014 №78, від 08.09.2014 №80, від 25.11.2003 №847, від 12.03.2015 №16, від 29.07.2015, №47, від 10.04.2015 №21, від 14.11.2005 №777, від 25.12.2014 №116, від 12.11.2014 №106, від 31.07.2015 №50, від 16.09.2009 №20/13.08.09-110, від 25.09.2007 №445, від 25.09.2007 №446, у змісту яких наведено, що зазначена діяльність є екологічно допустимою.

У пункті 4 акта відповідач вказує про відсутність у позивача висновків з оцінки впливу на довкілля на зберігання палива щодо наступних об`єктів: АЗС №205 , АЗС №502, АЗС з АГЗП № 604, АЗС з АГЗП № 605.

Свої припущення щодо виявлених порушень відповідач обґрунтовує з посиланням на статтю 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", якою встановлено, що друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає поверхневе та підземне зберігання викопного палива чи продуктів їх перероблення на площі 500 м2 і більше або об`ємом (для рідких або газоподібних) 15 м3 і більше.

Як зазначено судом вище у підпунктах 5 і 6 пункту 2 Додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2017 №1010, оцінці впливу на довкілля не підлягають розширення і зміни діяльності та об`єктів, визначених пунктами 1-21 частини другої та пунктами 1-13 частини третьої статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", а саме: розширення господарської діяльності або об`єктів, які підлягали оцінці впливу на довкілля та щодо яких було отримано висновок з оцінки впливу на довкілля, якщо зазначене розширення не перевищуватиме порогових значень для видів діяльності або об`єктів, визначених у частинах другій і третій статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" (у разі встановлення таких порогових значень); розширення господарської діяльності або об`єктів, які підлягали оцінці впливу на довкілля та щодо яких було отримано висновок з оцінки впливу на довкілля, порогові значення для яких у частинах другій і третій статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" не встановлені, за умови, що в результаті такого розширення господарська діяльність не призведе до збільшення утворюваних та утворення нових видів небезпечних відходів, збільшення та/або появи нових джерел викидів в атмосферне повітря та скидів забруднюючих речовин у водні об`єкти, шумового, вібраційного, світлового, теплового та радіаційного забруднення, а також випромінення.

Водночас, визнаючи вимогу про отримання звіту з оцінки впливу на довкілля на АЗС №122, 126, 128, відповідач у приписі повинен обґрунтувати свою вимогу з посиланням на конкретну норму законодавства, у тому числі, з урахуванням вимог не лише Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", але й постанови КМУ від 13.12.2017 №1010, що при видачі оскаржуваного припису від 19.08.2021 дотримано не було.

Отже, стосовно отримання звіту з оцінки впливу на довкілля на здійснення планованої діяльності з експлуатації АЗС та АГЗП №№ 102, 103, 105, 107, 112, 124, 201, 206, 207, 209, 210, 216, 301, 303, 304, 403, 503, 501, 507, 601, 602, 603, 606, 610, 506, то порушення вимог Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" на цих об`єктах не зафіксовано самим відповідачем, про що вбачається зі змісту пунктів 3 та 4 акта від 13.08.2021, відповідно, вимога пункту 3 припису у цій частині є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо пунктів 4-5, 18-32 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 19.08.2021 №64/08-10, суд зазначає таке.

У пунктах 4-5, 18-32 оскарженого припису від 19.08.2021 відповідачем зобов`язано відповідача здійснити отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від неврахованих стаціонарних джерел викиду в атмосферне повітря.

У позовній заяві позивач зазначає, що вимоги пунктів 4-5, 18-32 припису є протиправними з огляду на те, що на об`єкти у ТОВ "Татнєфть -АЗС - Україна" наявні діючі дозволи, які не анульовані у встановленому законом порядку.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу на об`єкт АЗС №507 надано дозвіл №-4890 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами з терміном дії необмежений з 02.05.2019.

Крім того, позивачу на об`єкт АЗС №112 надано дозвіл №-4891 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами з терміном дії необмежений з 02.05.2019.

На об`єкт нафтобаза "Барвінківська" надано дозвіл №-4369 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами з терміном дії 10 років з 18.10.2018 по 18.10.2028.

Отже, матеріалами справи підтверджено дійсність дозволів стосовно об`єктів АЗС №507, АЗС №112 та нафтобази "Барвінківська".

Проте, матеріалами справи не підтверджено дійсність (на момент перевірки) дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами стосовно інших об`єктів ТОВ "Татнєфть -АЗС - Україна"

Суд зауважує, що строк дії дозволів № -306, №-206, -203, № -209, №-191, №-789, №-301, №-299, №-187, №-205, №-207, №-212, №-303, минув, доказів продовження терміну дії зазначених дозволів суду не надано.

З огляду на вищезазначене, оскільки позивачем не надано доказів продовження терміну дії дозволів № -306, №-206, -203, № -209, №-191, №-789, №-301, №-299, №-187, №-205, №-207, №-212, №-303, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати пункти 4, 19, 20 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 19.08.2021 №64/08-10, а у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування пунктів 5, 18, 21-32 (пункти 5 та 28 стосовно однієї заправки, проте, щодо генератору та резервуару для зберігання, відповідно) припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 19.08.2021 №64/08-10 відмовити.

Щодо пунктів 33-35 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 19.08.2021 №64/08-10, суд зазначає таке.

У пункті 34 акта відповідач зазначає про порушення позивачем статті 17 Закону України "Про відходи", що полягає у нездійсненні організаційних, науково-технічних та технологічних заходів для максимальної утилізації відходів, реалізації передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам, організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, що утворюються в процесі господарської діяльності, а саме: відпрацьовані люмінесцентні лампи, відпрацьоване масло, промаслене ганчір`я, тощо. Приписом (пункт 33) позивача зобов`язано здійснити заходи, що визначені у пункті 34 акта.

Відповідно до матеріалів справи між ТОВ "Еко-Діалед" (виконавець) та ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" (замовник) укладено договір №2809/1 на виконання платних робіт (послуг) від 28.09.2020, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виконати наступні види робіт, а саме: інвентаризація стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на АЗС/АГЗП ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" відповідно до технічного завдання від 25.09.2020 №21/02-093; розробка документів, що обґрунтовують обсяги викидів в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів 12 (дванадцяти) проммайданчиків АЗС/АГЗП ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна"; супровід та погодження розроблених документів для отримання дозволу на викиди в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів 12 (дванадцяти) проммайданчиків АЗС/АГЗП ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна".

Відповідно до пункту 6.1 зазначеного договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.03.2021, а в частині виконання сторонами зобов`язань до моменту їх повного виконання.

Відповідно до додатку №2 до договору №2809/1 від 28.09.2020 до переліку проммайданчиків АЗС/АГЗП належать АЗС №№ 122, 126, 128, 205. 206. 209, 210, 216, 303, 503, 506, 510.

Крім того, у матеріалах справи наявне технічне завдання на проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на АЗС/АГЗП ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна", а саме: АЗС №№ 122, 126, 128, 205. 206. 209, 210, 216, 303, 503, 506, 510.

Суд зауважує, що припущення про можливі порушення зі сторони суб`єкта господарювання перелічені відповідачем у пунктах 35-36 акта, з яких не зрозуміло на які саме об`єкти не погоджено склад та властивості відходів, щодо яких об`єктів перевіркою встановлено порушення ведення первинного обліку відходів.

Отже, вимога відповідача, викладена у пункті 33 припису, є не конкретною та не спрямована на усунення порушень природоохоронного законодавства, що суперечить вимогам Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Водночас, вимогою пункту 34 припису позивача зобов`язано у майбутньому забезпечити ведення первинного обліку відходів, а не усунути конкретні порушення. Вимогою пункту 35 припису позивача зобов`язано визначити та погодити склад і властивості відходів, що утворюються в процесі господарської діяльності без конкретизації об`єктів та видів відходів.

Таким чином, пункти 33, 34, 35 припису є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частин першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем був сплачений судовий збір за подання адміністративного позову до суду у розмірі 2481 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 03.02.2022 №1416.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1240,50 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" (вул. Половки, 62, м. Полтава, Полтавська область, 36010, ) до Державної екологічної інспекції у Харківській області (вул. Бакуліна, 6, м. Харків, 61166, код ЄДПОУ 37999518) про визнання протиправними та скасування пунктів припису задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати пункти 3, 4, 19, 20, 33, 34, 35 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 19.08.2021 №64/08-10.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Харківській області (вул. Бакуліна, 6, м. Харків, 61166, код ЄДПОУ 37999518) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" (вул. Половки, 62, Полтава, Полтавська область, 36010, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.С. Канигіна