Справа № 380/15890/22
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/15890/22 пров. № А/857/1087/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Костецький Н.В., м. Львів) у справі №380/15890/22 за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Христини Олексіївни про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

07.11.22 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Х.О., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Х.О. від 05.04.2017 року ВП №53705636 про відкриття виконавчого провадження за постановою Стрийського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення виконавчого збору №48265565 від 31.03.2017.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення недоліків шляхом подання позовної заяви оформленої відповідно до вимог, передбачених статтею 160 КАС України, із зазначенням у ній відомостей щодо адреси електронної пошти ОСОБА_1 або відомостей щодо її відсутності та подання належним чином засвідчених копій документів, долучених до позовної заяви, а також заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

18 листопада 2022 року позивач направив на адресу суду заяву на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, в якій навів причини пропуску строку, додав постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2017 ВП № 53705636, а також вказав адресу електронної пошти.

Заяву про поновлення строку обґрунтовував тим, що у вересні 2022 року у зв`язку з відмовою йому Сервісним центром №4645 м.Стрий відчужити належний йому автомобіль, він дізнався, що є боржником за невідомим виконавчим провадженням. Звернувшись до Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі, 30 вересня 2022 отримав копію документа із назвою «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 05.04.2017 року ВП № 53705636 державного виконавця Сороки Х.О., в якому відсутні підписи та печатки про відповідність документа оригіналу. Зазначає, що лише 31 жовтня 2022 року він отримав належним чином засвідчену копію зазначеної постанови, а тому 31 жовтня 2022 року вважає датою, з якої дізнався про порушення своїх прав.

На підставі пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України Львівський окружний адміністративний суд 22 листопада 2022 року повернув позивачеві позовну заяву у зв`язку з пропуском строку звернення до суду через неповажність зазначених позивачем підстав для його поновлення. Також судом вказано на невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху в частині ненадання належним чином засвідчених копій письмових доказів, доданих до позовної заяви.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що про порушення своїх прав, а саме, про те, що він дійсно був боржником у виконавчому провадженні про стягнення з нього виконавчого збору, він дізнався 31 жовтня 2022 року, коли отримав належним чином засвідчену копію постанови про відкриття виконавчого провадження №53705636 від 05.04.2017 року. До цього моменту йому не було відомо про існування виконавчого провадження про стягнення з нього виконавчого збору у зв`язку з примусовим виконанням постанови Стрийського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області, Крім того, йому було відомо, що виконавче провадження про стягнення з нього боргу в користь Ощадбанку було закрите за заявою стягувача ще у 2016 році і жодних документів та вимог державного виконавця не отримував. Окрім того, вказує, що ним до позовної заяви додані оригінали документів, які суд помилково вимагав засвідчити як копії.

Відповідач у справі правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що позивачем не виконано вимог ухвали суду від 11.11.2022 про залишення позовної заяви без руху в частині наведення поважних причин пропуску строку звернення до суду, а також щодо подання належним чином засвідчених копій документів, долучених до позовної заяви. Судом зазначено, що 30 вересня 2022 року позивач отримав копію оскаржуваної постанови, а отже в цей момент повинен був дізнатися про порушення свої прав. Отримання позивачем незасвідченої належним чином копії постанови державного виконавця не може визнаватись вагомою підставою для висновку про те, що позивач з цього документу не дізнався про порушення своїх прав.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції такими, що зроблені з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву про оскарження рішення, дій або бездіяльності державного або приватного виконавця, може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів із дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За змістом частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч. 2 ст.123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм вказує на чітку послідовність дій суду під час з`ясування поважності причин пропуску строку звернення до суду до відкриття провадження у справі. При цьому, принциповим моментом в такому порядку є забезпечення можливості позивачу належним чином обґрунтувати причини пропуску строку, передбаченого ст.122 КАС України. Для цього законодавцем передбачено обов`язкове винесення судом ухвали про залишення позову без руху і надання можливості вказати відповідні підстави для поновлення строку.

Отже, в розглядуваному випадку позивач, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, наводить причини пропуску строку.

Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів, а також встановити підстави та предмет позову для правильного визначення того, які саме права позивач вважає порушеними і за захистом яких звертається.

Згідно усталеної судової практики поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Зважаючи на викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом заявленого позову є визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Сороки Х.О. від 05.04.2017 року ВП №53705636 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови Стрийського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення виконавчого збору №48265565 від 31.03.2017 з ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з позовної заяви, до моменту відчуження автомобіля, позивачу не було відомо, що він є боржником і існує заборона на відчуження його майна.

Звернувшись до Стрийського ВДВС у Стрийському районі 07.09.2022, ОСОБА_1 із відповіді від 28.09.22 дізнався, що на виконанні у цьому відділі перебувало виконавче провадження про звернення стягнення на належний йому транспортний засіб, яке закінчене 24.03.2016, а постанова про стягнення із боржника ОСОБА_1 виконавчого збору виділена в окреме виконавче провадження, за яким 05.04.17 відкрите виконавче провадження. Копії цих документів позивачу не надано у зв`язку із знищенням виконавчих документів за терміном зберігання.

30 вересня 2022 року на вимогу позивача відділом ДВС видано документ із назвою «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 05.04.2017 року ВП № 53705636 державного виконавця Сороки Х.О., в якому відсутні підписи та печатки про відповідність такого документа оригіналу.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що така копія документу з огляду на відсутність у ній необхідних реквізитів, є нікчемною, а тому не дає можливості зробити висновок про те, що з цього документу позивач міг чи повинен був дізнатися про порушення своїх прав щодо правомірності стягнення з нього виконавчого збору за примусове виконання рішення суду про звернення стягнення на транспортний засіб ОСОБА_1 в користь Ощадбанку, виконавче провадження з якого закрите ще у 2016 році.

Належним чином засвідчену копію оскаржуваної постанови позивач отримав 31 жовтня 2022 року і ця дата є моментом, з якого ОСОБА_1 дізнався про існування порушених прав, відтак, колегія суддів вважає, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду з позовом про скасування постанови розпочався з 01.11.22.

Крім того, колегія суддів також звертає увагу, що судом першої інстанції не встановлено інших обставин щодо моменту початку перебігу строку звернення до суду, крім отримання позивачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, достеменно не встановив предмет та підстави позову, на захист яких порушених прав позивач звернувся до суду, а також - початок перебігу відповідного строку.

Щодо ненадання позивачем належним чином засвідчених копій документів, як однієї з підстав для повернення адміністративного позову, колегія суддів вважає таку позицію суду першої інстанції формальною та такою, що перешкоджає доступу особи до правосуддя.

Позовна заява підписана позивачем особисто, документи додані до позовної заяви в оригіналі і відповідно до частини четвертої статті 161 КАС України підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Колегія суддів наголошує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 4.12.95 у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права. У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст. 6 конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за встановлених обставин в суду першої інстанції не було достатніх і належних підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, слід передати справу на розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року про повернення позовної заяви у справі №380/15890/22 скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар