Справа № 640/25524/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

при секретарі - Масловській К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної поліції України, яким просив зобов`язати Національну поліцію України скласти та передати до суду протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП щодо водія "Skoda Octavia" державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року передано адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про зобов`язання вчинити дії на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року замінено відповідача у справі на належного, а саме Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права та не враховано, що складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є дискреційними повноваженнями органу поліції, що визначено ч. 1 ст. 255 КУпАП.

Додатково наголосив про відсутність порушеного права у позивача.

Позивач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення буде основним доказом порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 .

Додатково наголосив, що у зв`язку з відмовою відповідача у складенні протоколу порушено його право на отримання страхового відшкодування матеріальних збитків внаслідок ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції по факту ДТП, яка мала місце 27 травня 2020 року близько 08:15 год. на перехресті вул. Куренівська та вул. Кирилівська в м. Києві щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №252341 за порушення ним п. 16.6 Правил дорожнього руху.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року провадження у справі №758/7014/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова суду набрала законної сили 06 жовтня 2020 року, що підтверджується відміткою на копії постанови Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року.

Під час проведення перевірки відповідачем встановлено, що під час складення протоколу відносно ОСОБА_1 на місці вчинення ДТП поліцейським ОСОБА_3 було невірно надано кваліфікацію діям водія ОСОБА_1 , оскільки в діях останнього вбачається невідповідність п.п. 10.1, 16.4 Правил дорожнього руху, які є в прямому причинному зв`язку між виникненням дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

За результати проведеної перевірки 05 листопада 2020 року по факту зазначеного ДТП відносно ОСОБА_1 за порушення п.п. 10.1, 16.4 Правил дорожнього руху складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №021399 та направлено до Подільського районного суду м. Києва.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року, провадження у справі №758/13192/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції листом від 13 липня 2021 року №С-8600/41/11/5/ НОМЕР_2 на звернення позивача щодо проведення додаткової перевірки обставин вчинення ДТП повідомило, що під час проведення додаткової перевірки було встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 не вбачається порушень правил дорожнього руху, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Також повідомило про відсутність підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Позивач вважаючи наявними підстави зобов`язання відповідача для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що постанови Подільського районного суду м. Києва та постанова Київського апеляційного суду дають суду підстави зробити висновок про те, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а тому наявні підстави для зобов`язання Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України скласти та передати до суду в порядку ст. 276 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 , водія автомобіля "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_3 за ст.124 КУпАП, який був учасником дорожньо-транспортної пригоди 27 травня 2020 року близько 8:15 год. на перехресті вул. Куренівська та вул. Кирилівська в м. Києві.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 Розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 (надалі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення; поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені, зокрема статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 Розділу VIII Інструкції, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 7), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі "Меньшакова проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), пункт 57, Series A, № 93).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

За змістом ч. 3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Стосовно "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Стосовно поняття "охоронюваний законом інтерес" в тому ж Рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даній справі, обраний позивачем спосіб захисту, а саме зобов`язання працівників поліції скласти процесуальні документи з метою притягнення до адміністративної відповідальності іншу особу, не створить для ОСОБА_1 жодних юридичних прав та/чи обов`язків.

Крім того, з огляду на завдання адміністративного провадження, факт притягнення іншої особи до адміністративної відповідальності не може вплинути на особисті права та/або інтереси позивача ОСОБА_1 .

Аналогічні висновки зроблені Верховним судом в постанові від 18 червня 2019 року по справі №826/3585/18.

Колегія суддів звертає увагу, що посилання позивача та суду першої інстанції на ту обставину, що постановами Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року у справі №758/7014/20 та від 15 січня 2021 року по справі №758/13192/21 закрито провадження у справах у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення не можуть слугувати підставою для складення відносно ОСОБА_2 постанови про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, оскільки вказаними постановами не встановлено порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, крім того згідно з листом Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції від 13 липня 2021 року №С-8600/41/11/5/ НОМЕР_2 під час проведення додаткової перевірки було встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 відсутні порушення правил дорожнього руху, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутні підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Також суд апеляційної інстанції вважає помилковим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року №77, оскільки зазначений наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2016 року №1330.

Доводи позивача про те, що відмова відповідача у складенні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 порушує його право на страхове відшкодування колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що останній є потерпілим в розумінні Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року №1961-IV.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України скласти та передати до суду в порядку ст.276 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 , водія автомобіля "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_3 за ст.124 КУпАП, який був учасником дорожньо-транспортної пригоди 27 травня 2020 року близько 8:15 год. на перехресті вул. Куренівська та вул. Кирилівська в м. Києві.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено "06" квітня 2023 року.