Справа № 161/15606/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/15606/22 пров. № А/857/3477/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтей Р.В.
за участю секретаря судового засідання Шинкар Т.І. Максим Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради та ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року у справі № 161/15606/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправними дій та скасування постанов,

місце ухвалення судового рішення м.Луцьк
Розгляд справи здійснено за правиламипозовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ
суддя у І інстанціїКирилюк В.Ф.
дата складання повного тексту рішення06 лютого 2023 року

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із адміністративним позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, у якому із урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо передання на виконання до ВДВС постанов про адміністративне правопорушення №2213110 від 14 червня 2022 року, №2212532 від 08 червня 2022 року, з порушенням строку встановленого ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»;

скасувати постанови про адміністративне правопорушення №2213110 від 14 червня 2022 року, №2212532 від 08 червня 2022 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанови Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради від 14 червня 2022 року DMV-2213110, від 08 червня 2022року DMV-2212532, а провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч.1, 3 ст.122 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся у цій справі з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 29.09.2022року у справі №161/10594/22 та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неповно досліджено докази у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач вказує, зокрема щодо правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП зазначає, що саме розташування транспортного засобу позивачем ближче 10 метрів, а конкретно 5.647 метра (вимір здійснено від краю виїзду) від місця виїзду з прилеглих територій є випадком, що відноситься до таких, що суттєво перешкоджає руху, а тому дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП є правомірними. Щодо правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП апелянт зазначає, що на момент вчинення вказаного правопорушення на транспортному засобі OPEL OMEGA д.н.з. НОМЕР_1 був відсутній знак «Водій з інвалідністю» розміщений у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу, а відтак інспектором паркування правомірно винесено оскаржувану постанову. Також, апелянт вказує на те, що позивачем пропущено строки звернення до суду з даним позовом, що не було враховано судом першої інстанції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач вказує, що оскаржувані постанови та інші матеріали отримано ним лише з відзивом на позовну заяву, оскільки поперньо вони надсилались відповідачем на неналежну адресу та ним не отримувались. При цьому, вказані постанови стягувачем пред`явлені до примусового виконання з порушенням трьох місячного терміну, передбаченого ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін в частині відмови у задоволенні позову, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні в цій частині.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Сторони у судове засідання не прибули. Позивач подав клопотання про слухання справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання для розгляду справи в порядку відеоконференції поза межами приміщення суду не вийшов. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв. Апеляційним судом ураховано, що відповідач був обізнаний про те, що ризики технічної неможливості участі у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, про що йому було роз`яснено в ухвалі апеляційного суду щодо участі учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови відповідачем винесено необґрунтовано, а тому вони підлягають скасуванню із закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, що стосується правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд дійшов висновку, що позивач, як особа з інвалідністю, не може бути суб`єктом інкримінованого йому правопорушення, оскільки ПДР дозволяли йому здійснити зупинку у зоні дії додаткової таблички 7.18, а притягнення його до адміністративної відповідальності, за таких обставин, лише з підстав відсутності відповідного позначення на автомобілі, буде несправедливим, необ`єктивним та буде не відповідати завданням, закріпленим у ст.1 КУпАП.

Що стосується правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, то суд зазначив, що ракурс, де видно місце виїзду з прилеглої території не зафіксований, що не узгоджується з приміткою до ст.14-2 КУпАП. Також відсутні докази, що в цьому місці наявний саме виїзд з прилеглої території, а не перехрестя доріг. Крім того, з фотофіксації не є зрозумілим з якої саме позиції працівник відповідача здійснив вимірювання відстані від місця виїзду до можливого виїзду з прилеглої території (чи перехрестя доріг).

Щодо позовних про визнання протиправними дій відповідача щодо передання на виконання до ВДВС оскаржуваних постанов з порушенням строку встановленого ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», то суд вважав, що вказані дії відповідача були правомірними та здійснені в межах строків, передбачених ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», а саме протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14 червня 2022 року старшим інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Літвінчуком О.В. винесена постанова DMV-2213110, в якій зафіксовано, що 13 червня 2022 року о 09 год. 55 хв. у м. Луцьку по пр. Волі, 8, особа, яка керувала транспортним засобом Opel Omega, НОМЕР_1 , порушила вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР. У зв`язку з вищенаведеним, на ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу, накладене адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 340,00 грн.

Крім того, 08 червня 2022 року старшим інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Секундою С.О. винесена постанова DMV-2212532, в якій зафіксовано, що 07 червня 2022 року о 15 год. 59 хв. у м. Луцьку по вул. Богдана Хмельницького, 3А, особа, яка керувала транспортним засобом Opel Omega, НОМЕР_1 , порушила правила зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п.15.9 «и» ПДР. У зв`язку з вищенаведеним, на ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу, накладене адміністративне стягнення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 680,00 грн.

Не погодившись з вказаними постановами позивач, оскаржив їх до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

З матеріалів справи убачається, що у даній справі позивачем є ОСОБА_1 , а відповідачем є Департамент муніципальної варти Луцької міської ради. Вказаній справі присвоєно номер 161/15606/22. За наслідками розгляду даної справи судом першої інстанції ухвалено рішення від 06 лютого 2023 року. Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 122, ч.3 ст.122 КУпАП.

Дослідивши міст вимог апеляційної скарги, колегією суддів ураховано, що відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції від 29.09.2022року у справі №161/10594/22 та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Однак, вказане рішення від 29.09.2022року у справі №161/10594/22 за позовом ОСОБА_2 не стосується спірних правовідносин даної справи №161/15606/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради.

На переконання колегії суддів, приведені відповідачем доводи апеляційної скарги відносно спірних правовідносин у справі №161/15606/22 (за позовом ОСОБА_1 ) не можуть бути правовою підставою для скасування судового рішення від 29.09.2022року у справі №161/10594/22 ( за позовом ОСОБА_2 ).

Як наслідок у задоволенні вимог апеляційної скарги відповідача слід відмовити.

Щодо доводів позивача про те, що оскаржувані постанови стягувачем пред`явлені до примусового виконання з порушенням трьох місячного терміну, передбаченого ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», то колегія суддів вказує на наступне.

Згідно ч.2. ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Статтею 299 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Із змісту ч.1, ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» видно, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Статтею 303 КУпАП передбачено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Пунктом 2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що днем пред`явлення до виконання Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії DMV №2212532 від 08.06.2022р. є 13.07.2022р., а постанови серії DMV №2213110 від 14.06.2022р. є 22.07.2022року. Тобто, день набрання цими постановами законної сили, а останнім днем звернення до виконання є 13.10.2022р. та відповідно 22.10.2022 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки відповідач дотримав строки пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, який визначений ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, оскаржувані постанови були прийняті державним виконавцем до виконання та 11.10.2022 та 12.10.2022 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 70050474, №70050458. Тобто, в тримісячний строк для примусового виконання виконавчого документа, який розпочався з наступного дня після набрання ним законної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині та вважає, що судом першої інстанції судове рішення в цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги позивача висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 319, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні вимог апеляційної скарги Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року у справі № 161/15606/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 06 квітня 2023 року