Справа № 200/11366/21
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 квітня 2023 року

м. Київ

справа №200/11366/21

адміністративне провадження № К/990/9719/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані щорічну чергову основну оплачувану відпустку за 2015 рік у кількості 3 діб, додаткові оплачувані відпустки за 2019 та 2020 роки у кількості 17 діб, відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки у кількості 84 діб;

- стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні відпусток: щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2015 рік у кількості 3 діб в сумі 2 290, 98 грн. (дві тисячі двісті дев`яносто гривень дев`яносто вісім копійок), додаткової оплачуваної відпустки за 2019 та 2020 роки у кількості 17 діб в сумі 12 982, 22 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві гривні двадцять дві копійки); додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки у кількості 84 діб в сумі 64 147, 44 грн. (шістдесят чотири тисячі сто сорок сім гривень сорок чотири копійки);

- стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з дати звільнення по день винесення рішення у справі;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані щорічну чергову основну оплачувану відпустку за 2015 рік у кількості 3 діб, додаткові оплачувані відпустки за 2019 та 2020 роки у кількості 17 діб, відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки у кількості 84 діб.

Стягнуто з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні відпусток: щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2015 рік у кількості 3 діб в сумі 2 290, 98 грн. (дві тисячі двісті дев`яносто гривень дев`яносто вісім копійок), додаткової оплачуваної відпустки за 2019 та 2020 роки у кількості 17 діб в сумі 12 982, 22 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві гривні двадцять дві копійки); додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки у кількості 84 діб в сумі 64 147, 44 грн. (шістдесят чотири тисячі сто сорок сім гривень сорок чотири копійки).

Стягнуто з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з дати звільнення по день винесення рішення у справі в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року змінено. Абзац третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року викладено в наступній редакції: «Стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні відпусток: щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2015 рік у кількості 3 діб в сумі 1253 (одна тисяча двісті п`ятдесят три) грн. 94 коп.; додаткової оплачуваної відпустки за 2019 та 2020 роки у кількості 17 діб в сумі 7 105 (сім тисяч сто п`ять) грн. 66 коп.; додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки у кількості 84 діб у сумі 35 110 (тридцять п`ять тисяч сто десять) грн. 32 коп.». В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі - залишено без змін.

20 березня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі, суд першої інстанції розглянув справу за правилами загального позовного провадження. Однак, предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Не зважаючи на те, що суд першої інстанції розглянув справу за правилами загального позовного провадження, Верховний Суд прийшов до висновку, що цю справу слід віднести до категорії справ незначної складності та відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Цей спір стосується проходження позивачем публічної служби. Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України "Про запобігання корупції" суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено.

У касаційній скарзі заявник зазначив, що дана справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника, так як дані правовідносини стосуються всіх поліцейських України, які мають право на додаткову відпустку, як учасника бойових дій.

Верховний Суд відхиляє такі доводи, так як касаційна скарга не містить вагомих аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме щодо цієї конкретної справи й вказували на те, що розгляд такої справи матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення.

Справа яка має виняткове значення для її учасника, може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховним Судом, якщо особа яка подає касаційну скаргу, обґрунтовано довела, що саме цей випадок стосується його безпосередньо, порушує його права, свободи та інтереси.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України.

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов