Справа № 932/1303/23
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №932/1303/23
Провадження №2-а/932/52/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Дуброва К.Б.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції інспектора батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Радіна Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

03.02.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції інспектора батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Радіна Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У заявлених вимогах позивач вказує на те, що 27.01.2023 року о 10.23 години відносно нього старшим лейтенантом поліції Радіним О.В. за адресою: м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 48, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАР № 6463083 , якою нібито встановлено, що 27.01.2023 року о 10.20 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом INFINITI FX, державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Володимира Мономаха, 2к в м. Дніпрі, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху України - порушення вимог заборонних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Із зазначеною постановою він не згодний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини, оскільки не скоював правопорушення за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Мономаха, 2к, при складанні оскаржуваної постанови поліцейським не дотримані вимоги КУпАП щодо порядку розгляду справи, не повідомлено про фіксування розгляду справи будь-яким чином, не надано жодних доказів на підтвердження скоєння правопорушення під час складання постанови, в постанові не зазначено технічний пристрій , який можливо застосовувався при фіксуванні правопорушення.

06 лютого 2023 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за даним адміністративним позовом було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, скасувати винесену відносно нього 27.01.2023 року постанову серії ЕАР № 6463083, а провадження по справі закрити.

Відповідачі - Департамент патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області та інспектор Радін О.В. в судове засідання не з`явилися, надали кожен окремо відзиви, в яких із позовними вимогами позивача ОСОБА_1 не погодилися, зазначили, що оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог законодавства, позивач порушив вимоги п.8.4 Правил дорожнього руху, оскільки зупинився в зоні дії знаку 3.34, порушення зафіксоване на нагрудну камеру поліцейського, диск долучений до відзиву. До того ж, поліцейські на власні очі бачили порушення, тому їхні свідчення є належними доказами по справі.

Суд, вислухавши позицію позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позовні вимог підлягають задоволенню з огляду на таке:

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» один із превентивних заходів, що може застосовувати працівник поліції - це застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, передбачених зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 2 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі-Інструкція), постанова у справах про адміністративні правопорушення, передбачена частиною ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 5 Розділу IV «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складається у письмовій або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч. 1, 2 ст. 122 КАСУ позов може бути подано в межах зверненння до адміністративного суду, встановленого цим Кодесом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою ст. 286 КАСУ передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень ( постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення ( постанови).

Судом встановлено, що 27.01.2023 року о 10.23 години відносно позивача ОСОБА_1 старшим лейтенантом поліції УПП в Дніпропетровській області Радіним О.В. за адресою: м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 48, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАР № 6463083 , в якій зазначено, що 27.01.2023 року о 10.20 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом INFINITI FX, державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Володимира Мономаха, 2к в м. Дніпрі, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху України - порушення вимог заборонних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

У поданому позові просив суд при вирішенні заявлених ним позовних вимог звернути увагу на те, що в оскаржуваній ним постанові інспектором поліції невірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення: замість проспекту Дмитра Яворницького,48, вказана вул. Володимира Мономаха, 2к, та, ним всупереч вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП у винесеній постанові не зазначено технічного засобу, яким здійснено відеозапис вчиненого ним правопорушення, а тому вказаний відеозапис у відповідності до ст.ст. 73-74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністативного правопорушення. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у Постановах від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17 та 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16а.

Згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, також повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З оскаржуваної постанови встановлено, що місцем скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вказано АДРЕСА_1 , однак відповідачем у якості доказу підставності винесеної інспектором поліції оскаржуваної постанови до відзиву на позов долучено відеозапис, на якому відображено події у зовсім іншій локації, а саме: на проспекті Дмитра Яворницького.

Однак відповідно до п. 2 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справах про адміністративні правопорушення, передбачена частиною ч.2 ст.122 КУпАП, має виноситися саме на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не в іншому місці.

Суд також звертає увагу на те, що оскаржувана позивачем постанова всупереч вимогам ст. 283 КУпАП не містить відомостей про використання інспектором поліції технічного засобу, яким здійснено відеозапис адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину позивачу.

Крім цього, із переглянутого та дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який міститься на наданому стороною відповідача оптичному диску, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпП, - на відео не вбачається, що автомобіль позивача знаходиться в зоні дії знаку 3.34, тобто, що він вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпП, як це зазначено у винесеній інспектором поліції постанові, тобто, переглянувши відеозапис, суд вважає, що він не є належним й достатнім доказом вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, за обставин, вказаних в оскаржуваному рішенні відповідача.

Таким чином, вказаний відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, суд не вважає достатнім й належним доказом для підтвердження поза розумним сумнівом того, що позивач, за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вказані вище висновки суду (зокрема, щодо відсутності в оскаржуваному рішенні відповідача відомостей про технічний засіб, який застосовано для відео- фото- фіксації вчиненого адміністративного правопорушення) узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17. Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним судом у Постановах від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17 та 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16а.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпП, є недоведеним.

Враховуючи те, що за змістом ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв`язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Суд також вважає, що рапорти співробітників поліції не є належними доказами на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 489/4827/16-а в адміністративному провадженні № К/9901/33507/18 висловив свою правову позицію, що свідчення інспектора патрульної поліції як особи, яка під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення діяла як службова особа, не може вважатися об"єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб"єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожного руху.

У Постанові Верховного Суду 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 в адміністративному провадженні № К/9901/34016/18 складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказано, що відповідно до ч. 1 ст.65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому колегія суддів вказує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів».

З огляду на вищенаведені роз`яснення Верховного Суду, суд вважає, що рапорт інспектора поліції, що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі, не є достовірним та достатнім доказом підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки такий свідок не є безстороннім та юридично зацікавлений у вирішенні справи на користь Відповідача.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що вищевказаними нормами КАС України чітко визначено зміст резолютивної частини рішення суду, тому на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України з метою найбільш повного та ефективного захисту прав позивача, оскаржуване ним рішення слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції інспектора батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Радіна Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №6463083 від 27 січня 2023 року, винесену старшим лейтенантом поліції інспектором батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Радіним Олександром Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн., скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

В повному обсязі рішення складене 10 квітня 2023 року.

Суддя О.С. Овчиннікова