Справа № 466/10438/22
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/466/48/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Логін Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив :

22.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності від 21.11.2022 р серії РАП № 887969905.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказаною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн., оскільки 07.11.2022 о 15 год. 28 хв., він здійснив користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Куліша, не оплативши вартість послуг, чим порушив вимоги абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 №1342 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152-4 КУпАП.

Позивач стверджує, що 07.11.2022р. він дійсно здійснив паркування свого автомобіля Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Куліша в м. Львові, однак жодного правопорушення не вчиняв, оскільки він є особою з інвалідністю ІII групи, відтак має право на безоплатне паркування. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

27.03.2023 на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію мотивує тим, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як особу, за якою зареєстровано транспортний засіб Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення у м. Львів на вул. Куліша в м. Львові та на якому було здійснено паркування в зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличкою 7.14 «Платні послуги» на відведеному майданчику для платного паркування та не здійснено відповідної оплати. Окрім того, долучив до матеріалів справи фотоматеріали, які підтверджують факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від позивача поступило клопотання про проведення розгляду в його відсутності. Таке ж клопотання заявлено представником відповідача, що зафіксовано у відзиві на позов.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 21.11.2022р. серії РАП № 887969905 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 №1342, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 (триста) гривень 00 коп. /а.с.3/.

Згідно даної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким зареєстровано транспортний засіб Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1 на якому 07.11.2022 о 15:28 год. було здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Куліша, код майданчика для платного паркування МК001, з не оплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин.

Згідно абзацу 2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342, користувач зобов`язаний: сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Відповідно до ч.1 ст.152-1 КУпАП відповідальність передбачена за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою з ІІІ групи інвалідності, що підтверджується долученим до матеріалів справи копією посвідчення № НОМЕР_2 (а.с. 4).

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» від 25.05.2011року №585,право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів надається водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю (далі - водії).

Згідно п.5 вказаної постанови Кабміну, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342 (Офіційний вісник України, 2009 р., № 96, ст. 3314), і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Відповідач не заперечує той факт, що на склі автомобіля марки Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1 , що був розташований на паркувальному майданчику на вулиці Куліша в м. Львові, розміщено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Із наданих відповідачем фотографій не вбачається, що платний паркувальний майданчик МК001 по вул. Куліша в м. Львові обладнаний спеціальними місцями, призначеними для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

Відповідно до ч.7 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Таким чином, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 07.11.2022р. при паркуванні автомобіля марки Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1 на платному паркувальному майданчику МК001 у м. Львові по вул. Куліша, маючи пільги щодо оплати паркування, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» від 25.05.2011 року №585, виконавши вимоги вказаної постанови, а саме встановивши на склі транспортного засобу розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», припаркував свій автомобіль, правомірно, не оплативши паркування.

З приводу покликань представника відповідача на те, що вказаний автомобіль припаркований позивачем не на місцях, визначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що такі місця були вільними та взагалі були позначені власником майданчика.

Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 5ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Отже, відповідачі правомірність свого рішення та обставини, які б спростовували доводи позивача не довели.

Вимогами ч. 3ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова у справі про адміністративне правопорушення від 21.11.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ч.1ст.152-1 КУпАПу вигляді штрафу в розмірі 300,00 гривень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір », позивач звільнений від сплати судового збору, тому такий слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 9, 17, 33, 152, 251, 254, 256, 268, 279, 288, 293КУпАП,ст. ст. 2, 77, 241, 244, 246, 268, 271, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Скасувати постанову серії РАП № 887969905 від 21.11.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Закрити провадження у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь держави судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Департамент міської мобільності вуличної інфраструктури Львівської міської ради, м. Львів, пл. Ринок, 1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.286,293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. Є. Зима