Справа № 160/2346/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/2346/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Юрчук М.О.

за участю представника позивача - Землянської К.В.,

представника відповідача Слюсарева І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року (головуючий суддя Тулянцева І.В.)

в адміністративній справі №160/2346/21 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відповідача Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися 17.02.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» №720 від 23.06.2020 в частині включення до Переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу за порядковим номером 212 та 215 металевих гаражів за адресою: АДРЕСА_1 який визначено на графічному матеріалі №51 спорудою 17-20 та в частині пункту 1 цього рішення про зобов`язання власників демонтувати зазначений об`єкт власними силами та привести земельну ділянку до первісного стану.

В обґрунтування позовних вимог позивачами зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є користувачами металевих гаражів, розташованими у районі будинків АДРЕСА_1 , за порядковими номерами №215 та №212, відповідно. Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» від 23.06.2020 № 720 зобов`язано власників металевих гаражів, розташованих у районі будинків АДРЕСА_1 , демонтувати ці гаражі власними силами протягом п`яти днів з дня прийняття рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану. Позивачі вважають, що вказане рішення прийнято відповідачем всупереч вимог чинного законодавства України, а також таким, що порушує права та законні інтереси позивачів, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користуються своїми гаражами, які були встановлені та придбані відповідно до вимог законодавства, яке діяло на той час, тривалий час із дотриманням усіх вимог щодо користування земельними ділянками згідно із вимогами Земельного кодексу України, та використовують земельні ділянки за цільовим призначенням, оскільки ці земельні ділянки виділялись для гаражного кооперативу «Мандрыковская группа Б» і не можуть бути визнані такими, що розташовані на земельній ділянці як незаконно встановлені.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького 75, м. Дніпро, 49000, ).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що металеві гаражі є тимчасовими спорудами, а тому, позивачі помилково вважають, що на спірні правовідносини щодо демонтажу тимчасової споруди необхідно поширити положення статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI щодо отримання рішення суду про знесення самочинно збудованого об`єкта.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого вказує, що відповідачем прийнято рішення «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» №720 від 23.06.2020 (щодо його металевого гаража) всупереч вимог чинного законодавства України, а також таким, що порушує права та законні інтереси позивачів, оскільки ОСОБА_1 користується своїм гаражем, який був встановлений та придбаний відповідно до вимог законодавства, яке діяло на той час, тривалий час із дотриманням усіх вимог щодо користування земельними ділянками згідно із вимогами Земельного кодексу України, та використовують земельні ділянки за цільовим призначенням, оскільки ці земельні ділянки виділялись для гаражного кооперативу «Мандрыковская группа Б» і не можуть бути визнані такими, що розташовані на земельній ділянці як незаконно встановлені. Також зазначає, що інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради не має повноважень щодо вирішення питань, пов`язаних з тим, щоб демонтувати металеві гаражі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні учасники справи свої позиції щодо рішення суду першої інстанції підтримали.

Представник позивача просить рішення суду першої інстанції скасувати та позов задовольнити.

Представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 червня 2020 року Виконавчий комітет Дніпровської міської ради прийняв рішення №720 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста», яким згідно із пунктом 1 та додатком до вказаного рішення зобов`язано власників металевих гаражів, розташованих у районі будинків АДРЕСА_1 , демонтувати їх власними силами протягом п`яти днів з дня прийняття рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану.

У разі невиконання вимог (п. 1 цього рішення) інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради власними силами або із залученням інших комунальних підприємств та сторонніх організацій вжити заходів щодо усунення наслідків порушень Правил шляхом демонтажу об`єктів (п. 1 цього рішення), ухвалено забезпечити їх транспортування, зберігання та складання акта, який підписується представниками інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради КП «Управління контролю за благоустроєм міста» та залученими особами, що були присутні під час його проведення (п.2 рішення від 23.06.2020 №720).

ОСОБА_1 користується металевим гаражем, розташованим у районі буд. АДРЕСА_1 та про який визначено на графічному матеріалі № 51 спорудою 20 додатку до переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу, та порядковим номером №215.

ОСОБА_2 користується металевим гаражем, розташованим у районі буд. АДРЕСА_1 та про який визначено на графічному матеріалі № 51 спорудою 17 додатку до переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу, та порядковим номером №212.

Позивачі вважають протиправним рішення відповідача від 23.06.2020 №720 «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» щодо демонтажу їх гаражів.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР, Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IV.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом спору є правомірність/протиправність рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №720 від 23.06.2020 року «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста», яким зобов`язано власників металевих гаражів, розташованих у районі будинків АДРЕСА_1 , демонтувати їх власними силами протягом 5-ти днів з дня прийняття рішення та привести земельні ділянки на місцях демонтованих об`єктів до первісного стану.

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР визначено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

При цьому, статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (№280/97-ВР) встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення;

здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян;

видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених законом.

Частиною 6 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (№280/97-ВР) передбачено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Слід зазначити, що правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, що спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, врегульовані Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IV.

В силу частини 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (№2807-IV), до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях.

Абзацом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (№2807-IV) визначено, що благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів (п.2 ч.2 ст.17 ЗУ №2807-IV).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 року №44/43 затверджено Правила благоустрою території міста Дніпра (Правила №44/43).

Відповідно до п.п. 3.2.1 Правил благоустрою території міста Дніпра,(Правила №44/43), на об`єктах благоустрою міста забороняється самовільно порушувати об`єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за функціональним призначенням: виконувати земляні, ремонтні, будівельні, монтажні роботи, огороджу вати території загального користування та/або чинити інші дії, що супроводжуються порушенням об`єктів благоустрою міста, зміненням об`єктів благо устрою та/або погіршенням їх існуючого стану, без укладеного з КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради договору та дозволу на порушення об`єктів благоустрою, отриманого в установленому порядку; чинити дії, які заважають використанню за своїм призначенням пожежних проїздів біля будівель, споруд, інших об`єктів.

Пунктом 19.3.1 зазначених Правил №44/43 передбачено, що розміщення малих архітектурних форм на об`єктах благоустрою міста здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів», за рішенням власника об`єкта благоустрою, з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Зі змісту наведених норм вбачається, що зайняття земельних ділянок з метою, зокрема, покращення об`єктів благоустрою, має здійснюватися за наявності погодження власника земельної ділянки. Тобто, розташування металевого гаражу потребує дозволу власника земельної ділянки.

У позові вказано, що 01.04.2003 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу гаражу у ОСОБА_3 придбав металевий гараж, який визначено на графічному матеріалі №51 спорудою 20, та був встановлений ОСОБА_4 на земельній ділянці на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 «у районі існуючих гаражів» на підставі рішення № 29 від 07.08.1991 строком до «закінчення будівництва» в гаражному кооперативі «Трубник». ОСОБА_2 користується металевим гаражем, який визначено на графічному матеріалі №51 спорудою 17, встановленого ним на земельній ділянці, отриманій ним на підставі рішення виконкому Жовтневого району Ради народних депутатів № 1429 від 20.12.1991 без будь-яких обмежень у часі. Земельна ділянка розташована у гаражному кооперативі «Мандрыковская группа Б».

Так, з договору купівлі-продажу металевого гаражу від 01.04.2003, що був укладений позивачем-1 з ОСОБА_3 , вбачається, що відчужуваний гараж належить ОСОБА_3 на підставі технічного паспорту та рішення виконкому Жовтневої райради № 941 від 16.08.1991.

Крім того, позивачем-1 надано копію виписки з рішення № 29 від 07.08.1991, відповідно до якої ОСОБА_4 , як інваліду Великої вітчизняної війни, надано дозвіл на розміщення гаража. Тобто, такий дозвіл надавався персонально саме ОСОБА_4 (з врахуванням відповідних заслуг), а не ОСОБА_1 .

Позивач-2 в свою чергу зазначає, що користується металевим гаражем на підставі рішення виконкому Жовтневого району Ради народних депутатів № 1429 від 20.12.1991.

Водночас, матеріали справи свідчать, що земельні ділянки, на яких розміщувались зазначені у позові металеві гаражі, використовувались без правовстановлюючих документів та договорів оренди землі, а також інших документів, які б підтверджували право володіння чи користування останньою.

Тобто, позивачами жодними належними та допустимими доказами, в розумінні статей 73 та 74 КАС України, не підтверджено факту законного розташування металевих гаражів за адресою по АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки позивачами не були надані правовстановлюючі документи ані на земельну ділянку, ані на металевий гараж, а також, не було надано дозволу власника земельної ділянки, то відповідачем правомірно було винесено оскаржуване рішення саме в частині, що стосується включення до Переліку самовільно встановлених на території міста гаражів, споруд (у тому числі пересувних), огорож, що підлягають демонтажу за порядковим номером 212 та 215 металевих гаражів за адресою: АДРЕСА_1 , який визначено на графічному матеріалі №51 спорудами 17 та 20.

Слід зазначити, що позивачі в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що із прийняттям рішення №720 від 23.06.2020 року «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» порушені їх права як власників металевих гаражів, а також те, що демонтування можливо лише на підставі рішення суду, проте, такі доводи не стосуються предмету розгляду даної адміністративної справи, оскільки підставою для прийняття рішення №720 від 23.06.2020 року «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста» стало те, що об`єкт гараж металевий, розміщено без наявності необхідних дозвільних документів, зокрема і документу, який підтверджує право користування земельною ділянкою.

Також, в силу статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 (№3038-VI), у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що порядок та реалізація суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу тимчасової споруди залежить від виду об`єкту, що підлягає демонтажу.

Орган місцевого самоврядування має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою.

Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 у справі №465/249/15-а.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що металеві гаражі є тимчасовими спорудами, а тому, позивачі помилково вважають, що на спірні правовідносини щодо демонтажу тимчасової споруди необхідно поширити положення статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 (№3038-VI) щодо отримання рішення суду про знесення самочинно збудованого об`єкта.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції знайшли підтвердження обставини, встановлені судом першої інстанції та відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачами не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

При цьому, відповідачем доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність рішення №720 від 23.06.2020 року «Про вжиття заходів щодо усунення порушень Правил благоустрою міста».

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результат апеляційного перегляду справи розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 22.03.2023 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 22.03.2023.

В повному обсязі постанова виготовлена 29.03.2023.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова