Справа № 580/5494/22
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5494/22 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Черкаська обласна прокуратура звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянти мотивують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Прокуратури Черкаської області від 11.06.2013 року №329к підтверджується призначення позивача стажистом на посаду прокурора прокуратури Кам`янського району Черкаської області на умовах строкового трудового договору зі строком стажування до одного року з 11.06.2013 року до 11.06.2014 року на період перебування у відпустці з догляду за дитиною прокурора Діхтяр Т.В.

Наказом Черкаської обласної прокуратури від 12.03.2021 року №80к позивача звільнено з посади прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 15.03.2021 року.

Вказаний наказ позивач оскаржив до суду.

Із даних Єдиного державного реєстру судових рішень та Автоматизованої системи Черкаського окружного адміністративного суду «Діловодство» судом першої інстанції встановлено, що між тими ж сторонами розглядалась адміністративна справа №580/1902/21.

Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі №580/1902/21 позов позивача задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 14.12.2020 року №2 про неуспішне проходження ним атестації. Визнано протиправним і скасовано наказ керівника Черкаської обласної прокуратури від 12.03.2021 року №80к про звільнення позивача з посади прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області з 15.03.2021 року на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру». Поновлено позивача на посаді прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області з 16.03.2021 року. Присуджено стягнути з Черкаської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.03.2021 року до 03.08.2021 року в сумі 98213,76грн (дев`яносто вісім тисяч двісті тринадцять гривень 76 коп.) з відрахуванням обов`язкових податків і зборів. Зазначено, що рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року апеляційні скарги Черкаської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.07.2022 року рішення судів змінено в мотивувальній частині.

10.08.2022 року позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив на виконання вказаного вище судового рішення поновити його на посаді прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області з 16.03.2021 року.

Відповідач виніс наказ від 10.08.2022 року №186к про поновлення позивача на вказаній вище посаді з 16.03.2021 року.

Того ж дня позивач звернувся із до відповідача, в якій просив звільнити його зі вказаної посади на підставі п.7 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» за власним бажанням з 11.08.2022 року. Тому відповідач виніс наказ від 11.08.2022 року №188к про його звільнення з 11.08.2022 року та зобов`язання провести з ним остаточний розрахунок при звільненні.

Позивач, вважаючи виконання рішення суду в адміністративній справі №580/1902/21 несвоєчасним, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 ч.1 ст. 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (абз.8 ст.235 Кодексу законів про працю України) (далі - КЗпП України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення, який полягає у видачі наказу про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду. Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №802/1183/16-а та від 05.03.2020 року у справі №280/360/19.

Відповідно до ст.5 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ №1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.2 ст.65 ЗУ №1404-VIII).

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового процесу є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченим статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи відповідача про перешкоди своєчасного поновлення позивача на посади внаслідок перебування останнього на іншій роботі, отримання у спірному періоді позивачем заробітної плати доказами не підтверджені. Посилання на відсутність заяви позивача про поновлення безпідставні з огляду на відсутність такого обов`язку в законі. Подальша заява позивача щодо звільнення не має значення для оцінки дотримання відповідачем вказаного вище обов`язку та не має взаємозв`язку з причинами не виконувати рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідач не надав суду належних, достовірних та допустимих доказів своєчасного виконання рішення суду від 03.08.2021 року у справі №580/1902/21 у частині негайного поновлення позивача на посаді прокурора та фактично виконав його лише 10.08.2022 року, прийнявши наказ №186к, то наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення позивача на роботі відповідно до ст.236 КЗпП України

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд розглянув адміністративну справу в межах заявленого позивачем періоду - з 04.08.2021 року до 09.08.2022 року, що становить 259 робочих днів. Розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання відповідачем рішення суду про поновлення на роботі позивача має відбуватись за всі робочі дні такої затримки.

Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок), для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Тобто, для спірних правовідносин середній заробіток обчислюється за 2 останні місяці до звільнення.

Відповідно до п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Довідкою відповідача від 09.12.2022 року №21-298вих22 підтверджується, що розмір середньої заробітної плати за два останні календарні місяці (січень-лютий 2021 року) складав 19949,67 грн. Середньоденне грошове забезпечення позивача становило 1023,06 грн (39899,45грн /39 днів).

Розрахунок середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення позивача на роботі за період з 04.08.2021 року до 09.08.2022 року становить: 1023,06 грн (середньоденне грошове забезпечення позивача) * 259робочих днів (кількість днів прострочення) = 264972,54 грн.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 264972,54 грн середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення його на роботі за період з 04.08.2021 року до 09.08.2022 року, що свідчить про повну обгрунтованість позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.