Справа № 376/391/22
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/391/22
Провадження № 2-а/376/15/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2022 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Коваленка О.М.,

за участі секретаря Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниця Державної митної служби України, третя особа: заступник начальника Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Наталія Анатоліївна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Сквирського районного суду Київської області з даним позовом, в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступні обставини.

26 серпня 2021 року начальником Київської митниці Державної митної служби України Сілюком С.В. у справі про порушення митних правил №1393/10000/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, перебачених ч.4 ст.469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що становить 34 000,00 грн.

Крім того, Позивач зазначає, що у постанові вказано прізвище ОСОБА_2 , а не його прізвище ОСОБА_3 , серія та номер паспорта зазначено невірно, адреса його реєстрації зазначені вірно.

В оскаржуваній Постанові зазначено, що 14.07.2021 року Київської митницею складено протокол про порушення митних правил №1393/10000/21 стосовно громадянина України ОСОБА_4 за ознаками правопорушення, перебаченого ч. 4 ст. 469 МК України, за фактом передачі транспортного засобу особистого користування маркт Audi A4, WAUZZZ8DZYA030743, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який тимчасово ввезено на митну територію України, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України.

09.07.2021 року у відділі митного оформлення №1 митного поста «Київ-Центральний» Київської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА № UA100140/2021/366679, ОСОБА_5 оформлений транспортний засіб Audi A4, НОМЕР_2 у вільний обіг.

Відповідно до інформації, що міститься в електронній базі даних АСМО «Інспектор», транспортний засіб Audi A4, НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України 06.09.2016 року ОСОБА_4 , через митний пост «Північний» Житомирської митниці ДФС в режимі «транзит» терміном до 10 діб та повинен бути доставлений у митний орган призначення до закінчення строку.

Також у оскаржуваній Постанові зазначено, що Позивач передав без дозволу митного органу зазначений автомобіль у володіння, користування чи розпорядження, чим порушив ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Проте, позивач стверджує, що не передавав зазначений автомобіль будь-кому у володіння, користування чи розпорядження.

Позивач зазначає, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України. Просив визнати постанову №1393/10000/21 від 26.08.2021 року протиправною та скасувати її.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 22.02.2022 року постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 38).

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, відзиву на позов не надавали, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 205 КАС України перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, оскільки відповідач не повідомили про причини неявки, у суду немає правових підстав для визнання причин їх неявки поважними і як наслідок - немає підстав для відкладення розгляду справи.

Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на таке.

26 серпня 2021 року начальником Київської митниці Державної митної служби України Сілюк С.В. у справі про порушення митних правил №1393/10000/21 позивача ОСОБА_6 визнано винним у порушенні митних правил, перебачених ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що становить 34 000,00 грн. (а.с.7-8).

Розглядаючи дану адміністративну справу суд керується наступними нормами матеріального права України.

Відповідальність за ч.4 ст.469 МК України настає у випадку передачі транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.

Разом з тим, ст. 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на відповідні органи, і за які Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення закріплено у главі 68 Кодексу.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання оскаржуваної постанови, зокрема, шляхом доведення належними, достовірними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог закону, чого здійснено не було.

Як убачається із вступної частини оскаржуваної постанови, її було ухвалено у відсутності позивача, а у вступній та резолютивній частинах постанови зроблено помилку у його прізвищі. При цьому матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи у встановленому ст. 277-2 КУпАП порядку.

Таким чином, відповідачем не доведено, що при винесенні оспорюваної постанови було дотримано права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Тобто, із матеріалів справи убачається, що відповідачем було порушено процедуру розгляду адміністративної справи.

Статтею 283 КУпАП встановлено вимоги щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій повинні бути викладені всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення. Зазначені вимоги закону відповідачем при винесені постанови у повному обсязі не дотримані. Зокрема, відомості, викладені в описовій частині постанови не у повній мірі відповідають фактичним обставинам.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено наявності обєктивної сторони інкрімінованого позивачу правопорушення, а сама адміністративна справа розглянута відповідачем з порушенням встновленої законом процедури.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 1240,50 гривень, що підтверджується квитанціями ID 7638-5270-7432-4050 від 18.02.2022 року та ID 0186-9403-9990-2457 від 18.02.2022 року, судове рішення ухвалено на користь позивача, а тому вказану суму слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.58 Конституції України, ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 139, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської митниця Державної митної служби України, третя особа: заступник начальника Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Наталія Анатоліївна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Київської митниці Державної митної служби України Сілюк С.В. від 26.08.2021 року в справі про порушення митних правил №1393/10000/21, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що становить 34 000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниця Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судовий збір у сумі 1240,50 грн.

Відповідно до ст. 286 КАС України, постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду буде складено відповідно до вимог ст. 250 КАС України.

Суддя О.М. Коваленко