Справа № 420/5015/22
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/5015/22
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області щодо відмови у листі від 24.12.2021 року №25326-24379/М-02/8-1500/21 у проведенні індексації нарахованої пенсії ОСОБА_1 та дії щодо припинення виплати пенсії починаючи з січня 2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 січня 2022 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії, починаючи з листопада 2021 року та виплатити з урахуванням вже отриманих сум пенсії;

- звернути постанову до негайного виконання в межах одного місяця.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач - ОСОБА_1 з 19.07.2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію за віком до 01.01.2022 року.

У листопаді 2021 року відповідач листом від 27.10.2021 № 1500-0401-8/134646 повідомив, що ОСОБА_1 запрошується до Київського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для надання заяви про виплату пенсії через банківську установу.

Також у листопаді 2021 року зарахування пенсійної виплати на картковий рахунок позивача проведено у розмірі 4336,28 грн., хоча у жовтні 2021 року пенсія була зарахована у сумі 8239,00 грн.

Як зазначено у позові, 01.12.2021 представником позивача направлено відповідачу електронною поштою заяву про поновлення виплати пенсії та заяву про недопущення порушення прав на отримання пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року по справі № 420/7697/19, яке набрало законної сили 07.08.2020 року. Також зазначено про проведення виплати пенсії, проіндексованої відповідно до норм діючого законодавства. Проте, відповідач листом від 24.12.2021 № 25326-24379/М-02/8-1500/21 повідомив, що для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися із заявою та необхідними документами до відділу обслуговування громадян № 8 (сервісного центру). Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у індексації нарахованої пенсії та припинив виплату пенсії, починаючи з січня 2022 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2022 року. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області щодо відмови у проведенні індексації нарахованої ОСОБА_1 пенсії, починаючи з листопада 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії з 01 січня 2022 року та виплатити нараховану пенсію з урахуванням індексації пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з листопада 2021 року з урахуванням вже отриманих сум пенсії. В іншій частині позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії з 01.01.2022 р. та виплатити нараховану пенсію з урахуванням індексації пенсії відповідно до ч.2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з листопада 2021 року з урахуванням вже отриманих сум пенсії, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної заяви. Доводами апеляційної скарги зазначено, що виконання вимог рішення у справі №420/5015/22 призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду України та суперечитиме нормам чинного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення судом було проігноровано той факт, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення з заявою встановленого зразка про поновлення виплати пенсії відповідно до вимог статті 44 Закону №1058-V, Порядку 22-1 та необхідним пакетом документів, що визначає право на поновлення виплати пенсії. Апелянт вказує, що аналогічні висновки містяться у постановах Верховного суду від 06.02.2018 справа № 425/1867/16-а та від 19.04.2018 справа № 601/198/16. Таким чином, на думку апелянта, Одеський окружний адміністративний суд необґрунтовано дійшов висновку про поновлення виплати пенсії з 01.01.2022, в той час як за відповідною вимогою рішення Головним управлінням не приймалось. Під «особистим зверненням пенсіонера», про що зазначено у п. 10 Порядку, необхідно розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонером до відповідача. Підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п. 10 Порядку, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку. Апелянт зазначає, Оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 по справі №420/7697/19 не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області проводити перерахунки щодо збільшення розміру пенсії розпорядженням від 28.10.2021 розмір пенсії переглянуто з 01.11.2021 при страховому стажі 46 років 10 місяців, середньомісячній заробітній платі 6123,49 грн, визначеній за період з 01.01.1995 по 31.12.1999, згідно з довідкою про заробітну плату, та з 01.07.2000 по 30.06.2011 - за даними персоніфікованого обліку, та становить 4336,28 грн., тому відсутні підстави для виплати пенсії з урахуванням індексації. Також в зазначеному рішенні суду не зазначено і спосіб виплати пенсії, тому вона виплачується згідно норм чинного законодавства. Головне управління рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/7697/19 від 30.03.2020 виконало повністю в межах покладених зобов`язань, а отже дії Головного управління є законними, обґрунтованими та відповідають нормам законодавства, якими врегульовано поновлення виплати пенсії особам, які проживають за межами України. Встановлення факту проживання на території м. Одеса покликане на виконання норм ст. 47 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. 16 Порядку №1596. Апелянт зазначає, що у позивача відсутній документ про проживання на території м. Одеси. Позивач повідомляє, що постійно проживає в США, тому проводити виплату пенсії через поштове відділення немає законних підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24 грудня 2021 року вих. №25326-24379/М-02/8-1500/21 зазначив, що згідно списків, які надійшли від АБ Південний, позивачу направлено повідомлення про необхідність звернення до відділу обслуговування громадян № 8 (сервісного центру) для вирішення питання щодо подальшої виплати пенсії через банківську установу та оскільки позивач до відділу не звернувся з 01.01.2022 виплату пенсії йому призупинено. Крім того, апелянтом докази, що пенсія ОСОБА_1 виплачується з 01.01.2022 року по теперішній час не надано. Згідно листа від 24 грудня 2021 року вих. №25326-24379/М-02/8-1500/21 станом на 01.12.2021 розмір пенсії позивача становив 8238,75 грн. Отже, апелянтом самостійно в межах наданих повноважень здійснювалось нарахування пенсії позивачу з доплатами та надбавками. Представник позивача вказує, що законних та обґрунтованих підстав для зменшення позивачу розміру пенсії апелянт не зазначив. З огляду на зазначене, представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 18.07.2011 року позивачу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено пенсію за віком (а.с. 70).

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

З 01.09.2016 року ОСОБА_1 знятий з реєстрації місця проживання у зв`язку з виїздом на постійне проживання до США (а.с. 99 (зворот.стор.).

07.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до територіального відділу ГУ ПФУ в Одеській області щодо виплати йому пенсії за шість місяців у зв`язку з виїздом на постійне проживання до США (а.с. 97).

На підставі розпорядження №830337 від 07.09.2016 року ОСОБА_1 було виплачено пенсію наперед за 6 місяців починаючи з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року (а.с. 97 (зворот.стор.). Після 01.04.2017 року пенсія ОСОБА_1 не виплачувалась.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року по справі №520/9301/17, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року, визнано протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 квітня 2017 року.

До вересня 2019 року ОСОБА_1 пенсійні виплати щомісячно перераховувались.

Рішенням № 860310 від 28.11.2019 року «Про відмову перерахунку пенсії» ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку виплати пенсії за довіреністю (а.с. 111). Підставою відмови зазначено те, що останній фактично не проживає в Україні, тому виплата пенсії повинна проводитись відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596. Продовжити виплату пенсії можливо лише через установу банку, за умови особистого звернення заявника та надання відповідної заяви або згідно з рішенням суду.

Вказане рішення було предметом судового оскарження позивачем.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року по справі №420/7697/19, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №860310 від 28.11.2019 року «Про відмову перерахунку пенсії». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 вересня 2019 року.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 по справі № 420/7697/19 позивачу було поновлено нарахування пенсії з 01.09.2019 року (а.с. 117).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.10.2021 року вих. №1500-0401-8/134646 ОСОБА_1 запрошено до Київського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для ідентифікації та верифікації згідно Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596, у зв`язку з одержанням пенсії з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує рік та/або одержанням пенсії за довіреністю більш як один рік.

Одночасно позивачу роз`яснено, що у разі не звернення особисто до органу ПФУ та надання заяви про виплату пенсії через банківську установу протягом місяця, виплату пенсії буде припинено до з`ясування (а.с. 12).

01 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 , який дії на підставі довіреності від 12.06.2021 року, посвідченої нотаріально та легалізованої шляхом проставляння апостилю (а.с. 29-31), ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою (а.с. 20-21).

У заяві зазначено, що у листопаді 2021 року розмір пенсії ОСОБА_1 безпідставно зменшився майже в два рази.

Щодо повідомлення у листі від 27.10.2021 року № 1500-0401-8/134646 про необхідність особистого прибуття до відділу обслуговування громадян для звернення із заявою про поновлення виплати пенсії, представник ОСОБА_1 вказав, що ця вимога є безпідставною, так як виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; (Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором. Перелік підстав припинення виплати пенсії, встановлений частиною першою статті 49 Закону № 1058-ІV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав, не визначених цією нормою, лише у випадках, передбачених законом.

У зв`язку з цим, представник ОСОБА_1 просив не допускати порушення конституційних прав ОСОБА_1 на отримання пенсії, які вже були предметом неодноразового поновлення за рішеннями судів, пенсію виплачувати з дотриманням вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме проводити індексацію пенсії та виплачувати у розмірі, розрахованому відповідно до вимог діючого законодавства.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24 грудня 2021 року вих. №25326-24379/М-02/8-1500/21 позивачу повідомлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 по справі № 420/7697/19 йому поновлено нарахування пенсії з 01.09.2019 року.

Щодо розміру пенсії зазначено, що розмір пенсії обчислено при страховому стажі 46 років 10 місяців (стаж враховано по 31.10.2013), середньомісячній заробітній платі 16760,43 грн., визначеній за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 згідно з довідкою про заробітну плату, з 01.07.2000 по 30.06.2011 за даними персоніфікованого обліку, та на 01.12.2021 становив 8238,75 грн. Оскільки зазначеним рішенням суду не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області проводити перерахунки щодо збільшення розміру пенсії розпорядженням від 28.10.2021 розмір пенсії переглянуто з 01.11.2021 при страховому стажі 46 років 10 місяців, середньомісячній заробітній платі 6123,49 грн, визначеній за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 згідно з довідкою про заробітну плату, з 01.07.2000 по 30.06.2011 за даними персоніфікованого обліку, та становить 4336,28 грн.

Щодо виплати пенсії зазначено, що відповідно до пункту 17 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках (далі - Порядок № 1596), затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (зі змінами та доповненнями), якщо суми пенсії та грошової допомоги отримуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, і протягом року за такою платіжною карткою не проводилися видаткові операції особисто одержувачем, а банком протягом року не проводилася фізична ідентифікація особи, уповноважений банк повідомляємо про це відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення. У такому разі орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення забезпечує проведення ідентифікації та верифікації особи на підставі пред`явленого (в обов`язковому порядку) одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та визначеного законодавством документа, в якому зазначено відомості про місце її проживання. Якщо ідентифікація та верифікація особи не відбулася протягом року, орган Пенсійного фонду та орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку і проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Згідно списків, які надійшли від АБ Південний направлено повідомлення про необхідність звернення до відділу обслуговування громадян № 8 (сервісного центру) для вирішення питання щодо подальшої виплати пенсії через банківську установу. Оскільки, до зазначеного відділу позивач не звернувся, тому з 01.01.2022 виплату пенсії призупинено.

Також у відповіді зазначено, що для проходження ідентифікації та подовження виплати пенсії через банківську установу позивачу необхідно після повернення в Україну особисто звернутися з паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та заявою щодо подальшої виплати пенсії через банківську установу до відділу обслуговування громадян № 8 (сервісного центру) за адресою: АДРЕСА_1 , телефон гарячої лінії відділу . Після чого виплата пенсії буде поновлена через банківську установу. Іншого чинним законодавством не передбачено (а.с. 22-23).

Отже, з 01.01.2022 року виплату пенсії позивачу призупинено та повідомлено про необхідність особисто звернутися до органу Пенсійного фонду із паспортом та заявою про поновлення виплати пенсії.

При цьому у позові зазначено, що у листопаді 2021 року зарахування пенсійної виплати на картковий рахунок позивача проведено у розмірі 4336,28 грн., хоча у жовтні 2021 року пенсія була зарахована у сумі 8239,00 грн. (а.с. 13).

З огляду на вищевикладене, не погоджуючись із діями відповідача щодо припинення виплати пенсії, а також щодо зменшення розміру виплачуваної пенсії з листопада 2021 року, позивач звернувся до суду з даним позовом для поновлення виплати пенсії у належному розмірі.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2022 року та щодо відмови у проведенні індексації нарахованої ОСОБА_1 пенсії, починаючи з листопада 2021 року є протиправними, у зв`язку з чим для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд вважав необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01 січня 2022 року.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність законних підстав для зменшення позивачу розміру пенсії (майже вдвічі) шляхом неврахуванням індексації пенсії, а тому вважав доцільним зобов`язати поновити виплату пенсії позивачу з урахуванням індексації пенсії, на яку позивач має право відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною третьою статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Виходячи з наведених законодавчих норм позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 р. № 2235-ІІІ документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.5 ст. 45 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Згідно з ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, у зв`язку з чим вони не підлягають застосуванню при вирішенні питань стосовно виплати пенсій громадянам України, які виїхали за кордон, та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

Імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв`язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в пункті 52 рішення у справі №10441/06 "Пічкур проти України" від 07 лютого 2014 року.

Також, у пункті 3 Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначено, що пункт 2 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" створено правову ситуацію, у якій громадяни, які працювали на території України, сплачували страхові внески і отримали право на пенсію, але обрали постійним місцем проживання державу, з якою Україна не уклала міжнародний договір щодо виплати громадянам України пенсій, зароблених в Україні, позбавлені можливості їх одержувати. При цьому наголошується, що вказані положення Закону суперечать приписам Конституції України щодо неможливості скасування конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав і свобод громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права громадян на соціальний захист у старості.

Отже, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

Таким чином, з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підстав для припинення права особи на отримання пенсії, відсутні.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі №766/15025/16-а.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

Згідно з п. 3 Порядку №1596, виплата і доставка пенсій та грошової допомоги здійснюється уповноваженими банками на умовах, визначених цим Порядком, та на підставі договорів, що укладаються: між уповноваженими банками та органами соціального захисту населення; між уповноваженими банками, Пенсійним фондом України та органами Пенсійного фонду.

Пунктом 4 Порядку №1596 передбачено, що виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).

Згідно з п.6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення забезпечують інформування одержувачів про порядок виплати пенсій та грошової допомоги (п. 7 Порядку №1596).

Відповідно до п.п.8-9 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

У разі відкриття поточного рахунка за зверненням органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення одержувач повинен укласти договір банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Згідно з п.10 Порядку заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення формують перелік одержувачів на підставі отриманих заяв про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка та разом із необхідними для відкриття поточних рахунків таким особам документами та відомостями, визначеними нормативно-правовими актами Національного банку, подають його відповідному уповноваженому банку у строки, визначені у договорі, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття документів.

Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.

Уповноважений банк щомісяця не пізніше 20 числа подає органам Пенсійного фонду України або органам соціального захисту населення перелік відкритих за зверненнями органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення поточних рахунків одержувачам із зазначенням номерів таких рахунків та інформації про укладення договорів банківського рахунка з одержувачами, а в разі відмови у відкритті поточного рахунка - інформацію про причину відмови.

Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

З урахуванням зазначеного, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п.10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами).

Пунктом 17 Порядку №1596 передбачено, що якщо суми пенсії та грошової допомоги отримуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, і протягом року за такою платіжною карткою не проводилися видаткові операції особисто одержувачем, а банком протягом року не проводилася фізична ідентифікація особи, уповноважений банк повідомляє про це відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення. У такому разі орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення забезпечує проведення ідентифікації та верифікації особи на підставі пред`явленого (в обов`язковому порядку) одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та визначеного законодавством документа, в якому зазначено відомості про місце її проживання.

До фізичної ідентифікації прирівнюється авторизація в особистому електронному кабінеті на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою віддаленого кваліфікованого електронного підпису Дія.Підпис (Дія ID), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг згідно з вимогами Порядку реалізації експериментального проекту щодо використання віддаленого кваліфікованого електронного підпису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2020 р. № 785 Про реалізацію експериментального проекту щодо використання віддаленого кваліфікованого електронного підпису (Офіційний вісник України, 2020 р., № 73, ст. 2321; 2021 р., № 46, ст. 2845). (Пункт 17 доповнено новим абзацом згідно з Постановою КМ № 999 від 22.09.2021).

Якщо ідентифікація та верифікація особи не відбулася протягом року, орган Пенсійного фонду та орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку і проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Тобто, пунктом 17 Порядку №1596 не передбачено припинення виплати пенсії взагалі, а лише припинення перерахування пенсії на поточний рахунок у банку та переведення виплати через національного оператора поштового зв`язку.

Натомість, у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24 грудня 2021 року вих. №25326-24379/М-02/8-1500/21 зазначено, що згідно списків, які надійшли від АБ Південний, позивачу направлено повідомлення про необхідність звернення до відділу обслуговування громадян № 8 (сервісного центру) для вирішення питання щодо подальшої виплати пенсії через банківську установу та оскільки позивач до відділу не звернувся з 01.01.2022 виплату пенсії йому призупинено.

На підставі викладеного, вірним є висновок суду першої інстанції, що апелянт, приймаючи рішення про призупинення виплати позивачу пенсії з 01.01.2022 року, діяв з порушенням пункту 17 Порядку №1596, на якій він посилається у листі від 24 грудня 2021 року вих. №25326-24379/М-02/8-1500/21 (а.с. 22-23).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не встановлено та документально не підтверджено наявність жодної з передбачених статтею 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування підстав для припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2022 року.

Позивач, як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії.

Що стосується запрошення ОСОБА_1 листом від 27.10.2021 року вих. №1500-0401-8/134646 прибути особисто до Київського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для ідентифікації та верифікації та надання заяви про виплату пенсії через банківську установу протягом місяця, інакше виплату пенсії буде припинено до з`ясування (а.с. 12), колегія суддів зазначає.

Жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін заявник, на переконання колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Слід зазначити, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а та від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою, яка виїхала на постійне проживання за кордон.

Колегія суддів зазначає, що під особистим зверненням пенсіонера, згідно п.10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затв. постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1596, слід розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонером до відповідача.

Позиція відповідача стосовно того, що особисто підписана заява пенсіонера може бути передана в пенсійний фонд тільки ним особисто не просто звужує конституційне право на звернення до УПФ через уповноваженого представника, а й взагалі унеможливлює/нівелює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.

Слід зазначити, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

В даному випадку, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати без повернення до України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним наголосити, що існуючі норми матеріального права, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, позбавляючи громадян України гарантованого права на отримання пенсії з формальних підстав.

Також колегія суддів зазначає, що наведені норми Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затв. постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1596, звужують право позивача на пенсію у порівнянні з нормами, викладеними у спеціальному Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що має вищу юридичну силу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідчених та легалізованих довіреностей від 26.05.2017 року, від 12.06.2021 року уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси, зокрема в органах Пенсійного фонду України, розписуватися за нього з метою виконання повноважень за цією довіреністю, одержувати довідки або інші документи, засвідчувати вірність копій документів; перераховувати (переводити) грошові суми на інші рахунки, а також в інші банки; представляти інтереси у всіх судах загальної юрисдикції (в тому числі в місцевих, окружних, апеляційних, Верховному Суді) з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому без права отримання присудженого майна або грошей.

Ці довіреності наявні у матеріалах пенсійної справи позивача.

Отже, права та обов`язки позивача, зокрема щодо подання до органу ПФУ заяви про виплату пенсії через банківську установу могли бути реалізовані через його представника.

З огляду на вищезазначене, вірним є висновок суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні законні підстави для припинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2022 року.

Що стосується індексації нарахованої пенсії ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (у редакції, у чинній на момент виникнення спору), для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

На виконання наведеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 20 лютого 2019 року №124, якою затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (пункт 1 Порядку).

Відповідно до пункту 5 Порядку №124, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з п.6 Порядку № 124 під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону на дату проведення перерахунку.

Під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2021 року зарахування пенсійної виплати на картковий рахунок позивача проведено у розмірі 4336,28 грн., хоча у жовтні 2021 року пенсія була зарахована у сумі 8239,00 грн., що підтверджується випискою банку про рух коштів по рахунку (а.с. 13).

У листі від 24 грудня 2021 року вих. №25326-24379/М-02/8-1500/21 апелянтом зазначено, що розмір пенсії обчислено при страховому стажі 46 років 10 місяців (стаж враховано по 31.10.2013), середньомісячній заробітній платі 16760,43 грн., визначеній за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 згідно з довідкою про заробітну плату, з 01.07.2000 по 30.06.2011 за даними персоніфікованого обліку, та на 01.12.2021 становив 8238,75 грн. Оскільки рішенням суду (справа №420/7697/19) не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області проводити перерахунки щодо збільшення розміру пенсії, розпорядженням від 28.10.2021 розмір пенсії переглянуто з 01.11.2021 при страховому стажі 46 років 10 місяців, середньомісячній заробітній платі 6123,49 грн., визначеній за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 згідно з довідкою про заробітну плату, з 01.07.2000 по 30.06.2011 за даними персоніфікованого обліку, та становить 4336,28 грн.

Як вбачається наявних у матеріалах справи перерахунків, розмір пенсії позивача з доплатами на надбавками складав:

з 01.09.2019 по 30.11.2019 - 6699,20 грн.;

з 01.12.2019 по 31.12.2019 6714, 74 грн.;

з 01.01.2020 по 30.04.2020 6714, 74 грн.;

з 01.05.2020 по 30.06.2020 - 6714, 74 грн.;

з 01.07.2020 по 30.11.2020 - 6730,28 грн.;

з 01.12.2020 довічно - 6742, 25 грн.;

з 01.05.2020 по 30.06.2020 7415,52 грн.;

з 01.07.2020 по 30.11.2020 7431,06 грн.;

з 01.12.2020 довічно - 7443, 03 грн. (а.с. 116-117 оборот)

Згідно листа від 24 грудня 2021 року вих. №25326-24379/М-02/8-1500/21 станом на 01.12.2021 розмір пенсії позивача становив 8238,75 грн.

Таким чином, відповідачем самостійно в межах наданих повноважень здійснювалось нарахування пенсії позивачу з доплатами та надбавками, у подальшому, як вказує апелянт, оскільки рішенням суду (справа №420/7697/19) не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області проводити перерахунки щодо збільшення розміру пенсії, розпорядженням від 28.10.2021 розмір пенсії переглянуто з 01.11.2021 року та встановлено у розмірі 4336,28 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для зменшення позивачу розміру пенсії апелянтом не зазначено, посилання на те, що рішенням суду (справа №420/7697/19) не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області проводити перерахунки щодо збільшення розміру пенсії, є безпідставними, оскільки вказане рішення суду стосувалось не розміру пенсії та порядку її нарахування, а оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №860310 від 28.11.2019 року Про відмову перерахунку пенсії та поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 вересня 2019 року.

Таким чином, апелянтом не доведено наявність законних підстав для зменшення позивачу розміру пенсії (майже вдвічі) шляхом неврахуванням індексації пенсії.

Згідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик