Справа № 260/3034/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/3034/22 пров. № А/857/17466/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області,

на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року (суддя Калинич Я.М., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Ужгород, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №260/3034/22 за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 ,

про стягнення податкового боргу,

встановив:

У серпні 2022 року позивач ГУ ДПС у Закарпатській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача податковий борг у розмірі 73673,55 грн., в т.ч. пеня 12462,42 грн. по наступним платежам: 85 11010500 Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 68019,42 грн., в т.ч. пеня 11503,77 грн. та 30 11011001 Військовий збір у розмірі 5654,13 грн., в т.ч. пеня 958,65 грн..

Відповідач подала до суду першої інстанції відзив на адміністративний позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення невірно застосовано норми матеріального права, а тому вказане рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд дійшов хибного висновку, що станом на день формування податкової вимоги та скерування такої відповідачу, остання була знята з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 і тому не могла знати про суму нарахованого їй податкового боргу. Такий висновок суду, на переконання скаржника, не відповідає нормам законодавства. Зазначає апелянт, що відповідача по справі 28.03.2000 року було включено до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, присвоєно податковий номер та включено відомості відповідно до поданої зави щодо проживання (реєстрації) - АДРЕСА_2 . 11.03.2005 року ОСОБА_1 було внесено зміни щодо податкової адреси, зокрема змінено з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 . В подальшому відповідач по справі податкової адреси не змінював. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу. При цьому контролюючий орган не наділений повноваженнями щодо встановлення місця реєстрації платника податку, натоміть це є обов`язком платника податку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну місця реєстрації.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 14.11.2022 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому повністю заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Посадовою особою Головного управління ДФС у Закарпатській області 05 грудня 2018 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань правильності та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб по отриманому у 2016 році від АТ Укрсиббанк доходу (додаткове благо), за результатами якої складно Акт №1235/07-16-13-05-07/ від 12.12.2018 року (а.с. 15-18).

В ході проведеної перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області виявлено наступні порушення податкового законодавства: пп.164.2.17 д п.164.2 ст.164 ПК України, донараховано до сплати податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік в сумі 45076,52 грн; пп.1.2 п.16-1 підр.10 розд. XX Перехідних положень ПК України, ст.163 ПК України, донараховано до сплати військовий збір за 2016 рік в сумі 3756,38 грн; пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 розд. II ПК України, в частині неподання декларації про майновий стан доходи за 2016 рік.

Акт перевірки надсилався відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 19), однак повернулися до контролюючого орган без вручення адресату із зазначенням причини такого невручення неправильна адреса.

У зв`язку з виявленими під час проведеної перевірки порушеннями податкового законодавства ГУ ДФС у Закарпатській області 08.02.2019 року прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: - №, яким визначено грошове зобов`язання по платежу 85 11010500 Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 56345,65 грн., в т.ч. за основним платежем 45076,52 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 11269,13 грн. (а.с. 20); - №, яким визначено грошове зобов`язання по платежу 85 11010500 Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 170,00 грн., в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями 170,00 грн. (а.с. 24); - №, яким визначено грошове зобов`язання по платежу 30 11011001 Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 4695,48 грн., в т.ч. за основним платежем 3756,38 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 939,10 грн. (а.с. 22).

Вказані податкові повідомлення-рішення надісланні відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 26), однак повернулися до контролюючого орган без вручення адресату, із зазначенням причини повернення такого за закінченням терміну зберігання.

Через несплату ОСОБА_1 визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання платнику податку нараховано також пеню у розмірі 12462,42 грн. відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України.

В подальшому, у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 нарахованого контролюючим органом податкового зобов`язання на підставі п.59.1 ст.59 ПК України було виставлено податкову вимогу від 16 квітня 2019 року за №16019-50 (а.с. 27), відповідно до якої сума заборгованості склала 73673,55 грн..

Вказана податкова вимога була скерована контролюючим органом 11 березня 2019 року на адресу: АДРЕСА_3 (а.с. 27-зв.). Однак вручена не була та повернулася до контролюючого органу з відміткою органу поштового зв`язку - за закінченням терміну зберігання.

З метою стягнення суми податкового зобов`язання, самостійно нарахованого контролюючим органом платнику податків за результатами проведеної податкової перевірки, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України).

Податковим боргом, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із приписами п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Необхідно врахувати, що згідно пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п.38.1 ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз.4 п.56.18 ст.56 ПК України).

Таким чином, безспірними вимогами органів стягнення слід вважати узгоджену суму податкового зобов`язання, не сплачену платником податків у строки, визначені ст.57 ПК України.

Судом з`ясовано, що згідно наданого суду розрахунку податковий борг ОСОБА_1 станом на 23.06.2022 виник у зв`язку з несплатою визначених у податкових повідомленнях-рішеннях від 08.02.2019 №, №, № сум грошове зобов`язання та нарахованої у зв`язку із цим пені в загальному розмірі 73673,55 грн (а.с. 5).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у справах про стягнення боргу предметом доказування підлягають обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, зокрема, встановлення факту його сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі, в черговості, та за рахунок платежів, встановлених Податковим кодексом України.

Так, відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Вказане повноваження контролюючого органу кореспондується також з положеннями п.87.11 ст.87 ПК України.

Отже, законодавством встановлено обов`язок контролюючого органу вчиняти дії щодо забезпечення стягнення з платника податків податкового боргу, в тому числі, шляхом звернення з відповідним позовом до суду.

Разом з тим, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 ПК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Зазначене узгоджується також з встановленим приписами ст.59 ПК України обов`язком контролюючого органу надіслати платнику податків, у якого виник податковий борг, податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Тому обов`язковою передумовою для звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу є надіслання платнику податків податкової вимоги.

Нормами п.42.2 ст.42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Зазначене кореспондується з п.6 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи в розумінні ст.45 ПК України визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Згідно п.70.1 ст.70 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

Відповідно до пп.70.16.7-1 п.70.16 ст.70 ПК України, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб, подають безоплатно в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, контролюючим органам інформацію про фізичних осіб, які зареєстрували своє місце проживання у відповідному населеному пункті чи місце проживання яких знято з реєстрації в такому населеному пункті, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також про втрачені, викрадені паспорти громадянина України у п`ятиденний строк з дня надходження відповідних заяв фізичних осіб та про паспорти громадянина України померлих громадян щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

Наведене дає підстави стверджувати, що контролюючий орган повинен бути обізнаним про зміну податкової адреси платника податків - фізичної особи, а відтак має обов`язок направляти податкову вимогу за дійсною адресою.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 28.08.2018 року у справі №802/467/16-а у подібних правовідносинах.

Матеріали справи свідчать, що на виконання вищезазначених вимог податкового законодавства ГУ ДФС у Закарпатській області надіслало ОСОБА_1 податкову вимогу №16019-50 від 16.04.2019 року. Зазначена податкова вимога була скерована на адресу: АДРЕСА_3 та у зв`язку з не врученням адресату була повернута органом поштового зв`язку до контролюючого органу.

Водночас, з наявних в матеріалах справи копій паспорту ОСОБА_1 судом встановлено, що з 17 лютого 2009 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 . Надалі 17 квітня 2019 року ОСОБА_1 знята з реєстрації місця проживання за вказаною вище адресою та тією ж датою зареєстрована за новою адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 80-84).

Вказане підтверджується інформацією, наданою на запит суду Відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області (а.с. 40).

Отже, станом на день формування податкової вимоги та скерування такої не за адресою місця реєстрації відповідача, остання не могла знати про суму нарахованого їй податкового боргу.

Встановлені у справі обставини підтверджують те, що податкова вимога №16019-50 від 16.04.2019 податковим органом не була надіслана відповідачу на належну адресу, у зв`язку з чим вручена не була, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передчасність звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача спірного податкового боргу у зв`язку з його несплатою.

При цьому суд наголошує, що в межах даного рішення судом не заперечується наявність у відповідача заявленого до стягнення податкового боргу, а лише вказується про необхідність дотримання визначеної ПК України процедури його стягнення, адже за відсутності належних доказів вручення відповідачу податкової вимоги, звернення до суду із вимогами щодо стягнення відповідного боргу є передчасним.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року в адміністративній справі №260/3034/22 за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль