Справа № 755/1029/23
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/1029/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Виниченко Л.М., розглянувши в приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу № 755/1029/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із адміністративним позовом у якому просить скасувати постанову серії 2АВ № НОМЕР_4 від 28.07.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Одночасно, позивач також просить поновити строк оскарження спірної постанови, вказуючи, що про існування спірної постанови йому стало відомо 13.01.2023 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Позовні вимоги мотивовані тим, що із матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3 стало відомо, що 28.07.2022 інспектором Департаменту патрульної поліції Гончар С.А. складено постанову серії 2АВ № НОМЕР_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 17.1 ПДР.

Зазначає, що ознайомившись зі змістом постанови та відеозаписом розміщеним на веб-сайті Департаменту патрульної поліції він не погоджується із постановою, оскільки у постанові відсутні відомості про правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, а також відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливості способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позивач вказує, що із відеозапису транспортного засобу в момент учинення правопорушення, посилання на яке є в постанові, на транспортному засобі увімкнено правий поворот, а згідно з картою місця учинення правопорушення по напрямку руху транспортного засобу є поворот дороги праворуч. В свою чергу на відеозапису не видно всієї лінії дорожньої розмітки смуги для маршрутних транспортних засобів, що не дає можливості визначити де вона є переривчатою. Також зазначає, що зважаючи на інтенсивність дорожнього руху, що зафіксовано на відеозаписі, його дії відповідали дорожній обстановці та не можуть вважатися порушенням правил дорожнього руху.

Крім цього зазначено, що в матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_3 відсутні поштові повідомлення про вручення постанови № НОМЕР_4, відмови в її отриманні або вручення, тобто відсутні докази, які б свідчили, що порушнику надано можливість скористатися своїми правами на сплату 50 відсотків штрафу, повної суми штрафу або на своєчасне оскарження постанови.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 14-14 зв.).

16 лютого 2023 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від представника відповідача Дідковської Д.Ю. надійшов відзив на позовом в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що обґрунтування позивача про те, що постанова є незаконною та необґрунтованою є хибними, а також безпідставними.

07 березня 2023 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив якій позивач заперечує наведені у відзиві на позов доводи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У поданій заяві позивач просить поновити строк на оскарження спірної постанови від 28.07.2022, посилаючись на те, що про існування постанови стало відомо 13.01.2023 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно вимог частини 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо отримання позивачем копії спірної постанови засобами поштового зв`язку, при цьому відповідачем не спростовані посилання позивача на обставини, що обумовлюють необхідність поновлення строку звернення до суду, суд вважає, що у позивача внаслідок неотримання ним спірної постанови з дня її винесення існували об`єктивні причини, що унеможливлювали звернення до суду із позовом, а тому процесуальний строк звернення із позовною заявою про оскарження постанови позивачем пропущений з поважних причин, у зв`язку із чим підлягає поновленню.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови серії 2АВ № НОМЕР_4 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 28.07.2022, яка винесена інспектором Департаменту патрульної поліції Гончарем С.А., 28.07.2022 о 11 год. 16 хв. за адресою: м. Київ, бр. Дружби народів, 36, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух смугою для маршрутних транспортних засобів, що позначена дорожнім знаком 5.11. чим порушив пункт 17.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (далі - постанова, а.с. 5).

Даною постановою водія ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 680 грн.

Відповідно ч. 3 ст. 122 КУпАП, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена інспектором Департаменту патрульної поліції Гончарем С.А., який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Звертаючись з позовом до суду позивач посилається, як на підставу для скасування постанови про адміністративне правопорушення на те, що у постанові відсутні відомості про правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, а також відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливості способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Також вказує, що із відеозапису транспортного засобу в момент учинення правопорушення убачається, що на транспортному засобі увімкнено правий поворот, а згідно з картою місця учинення правопорушення по напрямку руху транспортного засобу є поворот дороги праворуч. В свою чергу, на відеозапису не видно всієї лінії дорожньої розмітки смуги для маршрутних транспортних засобів, що не дає можливості визначити де вона є переривчатою. Зазначає, що зважаючи на інтенсивність дорожнього руху, що зафіксовано на відеозаписі, його дії відповідали дорожній обстановці та не можуть вважатися порушенням правил дорожнього руху. Крім цього, в матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_3 відсутні поштові повідомлення про вручення постанови № НОМЕР_4, відмови в її отриманні або вручення, тобто відсутні докази, які б свідчили, що порушнику надано можливість скористатися своїми правами на сплату 50 відсотків штрафу, повної суми штрафу або на своєчасне оскарження постанови.

Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд враховує наступне.

Відповідно положень ч. ч. 1, 2, 4 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно положень ст. 53 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктами 1.2, 1.11 Розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України визначено, що (широка суцільна лінія) - позначає край проїзної частини (крайова розмітка) автомобільних доріг та вулиць, межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів або велосипедної смуги. У місцях, де на смугу маршрутних транспортних засобів дозволено заїзд іншим транспортним засобам, ця лінія може бути переривчастою. Розмітка 1.11 поділяє транспортні потоки протилежних або попутних напрямків на ділянках доріг, де перестроювання дозволено лише з однієї смуги; позначає місця, призначені для розвороту, в`їзду і виїзду з майданчиків для стоянки тощо, де рух дозволено лише в один бік.

Згідно положень п. п. 17.1, 17.2 ПДР України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі. Водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Аналіз вищевказаних приписів п. п. 17.1, 17.2 ПДР України дає можливості дійти висновку, що заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів дозволено під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини або для здійснення повороту праворуч з цієї смуги на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки. В інших випадках заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів заборонено.

01 серпня 2021 року набрав чинності Державний стандарт України 2587:2021 «Розмітка дорожня» (далі - ДСТУ).

Відповідно до п. 10.1.5, пп. «б» п. 10.2.2 ДСТУ, розмітку 1.2, 1.4 та 1.10.1 потрібно переривати біля зупинок маршрутного транспорту, зони зупинки таксі (розмітка 1.17.1, 1.17.2 та 1.17.3 відповідно), прилягання відведених майданчиків для паркування вздовж проїзної частини та в`їзду/виїзду до/з прилеглої території. Розмітку 1.2, за винятком випадків, зазначених у 10.1.5 та 10.1.6, застосовують для позначення межі між основною смугою руху та спеціально виділеною смугою (крайньою правою) для руху маршрутних ТЗ згідно з ДБН В.2.3.5 [12].

Підпунктом «д» пункту 10.2.11 ДСТУ визначено, що розмітку 1.11 застосовують для розділення транспортних потоків протилежних чи попутних напрямків руху (бар`єрна лінія) у разі потреби заборони виїзду на зустрічну смугу руху чи перестроювання ТЗ з однієї смуги в іншу з боку, де нанесено суцільну лінію розмітки для позначення розривів у розмітці 1.2 (крайова) між основною проїзною частиною та виділеною смугою для руху маршрутних ТЗ у місцях, де цю смугу дозволено перетинати іншим ТЗ з боку, де нанесено пунктирну лінію розмітки 1.11 (на в`їзді/виїзді до/з транспортної розв`язки, відокремленого в`їзду/виїзду до/з прилеглої території на відстані не менше ніж 50 метрів.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження правомірності притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, Департаментом патрульної поліції додано до відзиву на позов оптичний носій із фото-відеофіксацією правопорушення; сертифікат відповідності комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад» виданого ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» та експертний висновок від 02.04.2020 № 1100 виданий ТОВ «Безпека та інновації інформаційних систем» за результатами експертизи комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад».

Із наданих Департаментом патрульної поліції фото та відеозапису фіксації правопорушення убачається, що автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , 28.07.2022 о 11 год. 16 хв. за адресою: м. Київ, бр. Дружби Народів, 36, з увімкненим правим покажчиком повороту здійснював рух крайньою правою дорожньою смугою відокремленою широкою суцільною лінією від основних смуг руху розміткою 1.2 «широка суцільна лінія» без застосування пунктирної лінії розмітки 1.11, яка б надавала право перетину розмітки 1.2 «широка суцільна лінія», що підтверджує вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

В частині доводів позивача щодо відсутності у постанові відомостей про правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядку його оскарження; відсутності відривної квитанції із зазначенням реквізитів та можливості способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу суд не приймає до уваги як на підставу для скасування спірної постанови, виходячи з наступного.

Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 по справі № 826/11623/16 зазначив, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, не повинні братися судом до уваги, оскільки окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Вчиненні органом управління процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та наслідки. Навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовими особами Департаменту не може бути підставою для скасування постанови у випадку встановлення відповідачем адміністративного правопорушення з боку позивача, факт вчинення якого підтверджується під час розгляду справи.

Згідно положень ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд не приймає до уваги і доводи позивача щодо відсутності в матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_3 поштових повідомлень про вручення постанови № НОМЕР_4, відмови в її отриманні або вручення, тобто відсутності доказів, які б свідчили, що порушнику надано можливість скористатися своїми правами на сплату 50 відсотків штрафу, повної суми штрафу або на своєчасне оскарження постанови, оскільки вказані доводи не впливають на розгляд судом питання щодо законності притягнення позивача посадовою особою відповідача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

З матеріалів відзиву на позов встановлено, що постанова Департаментом патрульної поліції надсилалась позивачу ОСОБА_1 за адресою його місця проживання рекомендованим відправленням та була повернута без вручення адресату з довідкою АТ Укрпошта від 15.09.2022 за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП доведена стороною відповідача належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим спірна постанова є обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 222, 251, 268, 276, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 1, 2, 8-10, 77, 121, 139, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії 2АВ № НОМЕР_4 від 28.07.2022.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3/2, ідентифікаційний .

Повний текст рішення суду складено 04 квітня 2023 року.

Суддя