Справа № 420/14047/22
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Цховребової М.Г.

за участю:

секретаря судового засідання - Галата В.І.

представника позивача - Легенченко О.А.

представника відповідачів - Шевченко М.А. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МП-ЮГ» до Головного управління ДПС у Київський області та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МП-ЮГ» до Головного управління ДПС у Київський області та Державної податкової служби України, в якому (з урахуванням позовної заяви, поданої на усунення недоліків позовної заяви) позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- № 111910 від 30 грудня 2021 року,

- № 4812 від 19 січня 2022 року,

- № 7267 від 24 січня 2022 року,

- № 12755 від 04 лютого 2022 року,

- № 86467 від 27 травня 2022 року та

- № 91854 від 28 червня 2022 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: № 5 від 03.12.21 року; № 18 від 06.12.21 року; № 36 від 13.12.21 року; № 40 від 13.12.21 року; № 41 від 13.12.21 року; № 46 від 13.12.21 року; № 55 від 16.12.21 року; № 59 від 17.12.21 року: № 60 від 20.12.21 року; № 64 від 20.12.21 року; № 65 від 20.12.21 року; № 66 від 20.12.2021 року; № 68 від 20.12.21 року; № 69 від 20.12.21 року; № 67 від 20.12.21 року; № 70 від 20.12.21 року; № 72 від 21.12.21 року; № 74 від 23.12.2021 року; № 75 від 23.12.2021 року; № 76 від 24.12.21 року; № 78 від 24.12.21 року; № 79 від 24.12.21 року; № 73 від 21.12.21 року; № 80 від 28.12.21 року; № 81 від 28.12.21 року; № 82 від 29.12.21 року; № 2 від 06.01.22 року; № 7 від 10.01.2022 року; № 10 від 10.01.22 року; № 12 від 10.01.2022 року; № 11 від 10.01.22 року; № 15 від 11.01.21 року; № 20 від 14.01.22 року; № 21 від 14.01.22 року; № 18 від 14.01.22 року № 23 від 17.01.2022 року; № 25 від 17.01.2022 року; № 26 від 17.01.2022 року; № 57 від 17.12.21 року; № 30 від 18.01.21 року; № 32 від 21.01.22 року; № 34 від 21.01.22 року; № 35 від 24.01.2022 року; № 36 від 24.01.22 року; № 38 від 24.01.2022 року; № 45 від 24.01.2022 року; № 39 від 24.01.2022 року; № 40 від 24.01.2022 року; № 46 від 25.01.21 року; № 48 від 28.01.22 року; № 49 від 28.01.22 року; № 53 від 31.01.2022 року; № 58 від 31.01.2022 року; № 60 від 31.01.22 року; № 3 від 07.02.22 року; № 13 від 14.02.22 року; № 20 від 21.02.22 року; № 8 від 10.01.22 року; № 9 від 10.01.22 року; № 13 від 10.01.22 року; № 14 від 10.01.22 року; № 27 від 17.01.22 року; № 28 від 17.01.22 року; № 58 від 17.12.21 року; № 41 від 24.01.22 року; № 42 від 24.01.22 року; № 54 від 31.01.22 року; № 57 від 31.01.22 року; № 4 від 07.02.22 року; № 9 від 11.02.22 року; № 12 від 14.02.22 року; № 18 від 21.02.22 року; № 6 від 10.01.22 року; № 24 від 17.01.22 року; № 61 від 20.12.21 року; № 22 від 17.01.22 року; № 1 від 04.02.22 року; № 1 від 08.04.22 року; № 8 від 11.02.22 року; № 10 від 14.02.22 року; № 16 від 18.02.22 року; № 17 від 18.02.21 року; а № 2 від 13.04.2022 року; № 3 від 15.04.2022 року; № 4 від 22.04.2022 року; № 5 від 26.04.2022 року; № 6 від 27.04.2022 року; № 1 від 04.05.2021 року; № 2 від 06.05.2021 року; № 3 від 11.05.2021 року; № 4 від 12.05.2021 року; № 5 від 13.05.2021 року; № 6 від 18.05.2021 року; № 7 від 19.05.2021 року; № 9 від 24.05.2021 року; № 1 від 01.06.2021 року; № 2 від 03.06.2021 року; № 3 від 08.06.2021 року; № 4 від 16.06.2021 року; № 5 від 17.06.2021 року; № 6 від 20.06.2021 року; № 7 від 22.06.2021 року; № 8 від 23.06.2021 року; № 10 від 27.06.2021 року; № 11 від 27.06.2021 року; № 12 від 28.06.2021 року; № 13 від 28.06.2021 року; № 14 від 29.06.2021 року; № 15 від 29.06.2021 року; № 1 від 05.07.2021 року; № 2 від 05.07.2021 року; № 3 від 13.07.2021 року; № 4 від 14.07.2021 року; № 6 від 21.07.2021 року; № 7 від 21.07.2021 року; № 8 від 22.07.2021 року; № 9 від 22.07.2021 року; № 10 від 25.07.2021 року; № 11 від 27.07.2021 року; № 13 від 28.07.2021 року; № 14 від 29.07.2021 року; № 15 від 29.07.2021 року; № 1 від 01.08.2021 року; № 2 від 10.08.2021 року днем їх фактичного подання.

Ухвалами суду, зокрема, від 25.10.2022 року: відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; від 19.12.2022 року: продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

В підготовчому засіданні 29.03.2023 року судом з`ясовано, що від представника відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву, вхід. № 36604/22, в якому останній також просить, зокрема, залишити позов без розгляду в частині оскарження рішень Комісії ГУ ДПС у Київській області від 30.12.2021 № 111910, від 19.01.2022 № 4812, від. 24.01.2022 № 7267, від 04.02.2022 № 12755, оскільки позовна заява у зазначеній частині є такою, що подана з порушенням норм чинного законодавства та строків звернення до адміністративного суду, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

16.02.2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, вхід. № ЕП/4752/23, в якій останній просить визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду та поновити ТОВ «МП ЮГ» строк звернення до суду, з посиланням на постанову Верховного Суду від 27 січня 2023 року у справі № 320/5649/20 та ухвали від 04.05.2022 у справі № 420/6890/20 та від 12.05.2022 у справі № 520/758/21, з тих підстав, по суті, що:

- на момент прийняття оскаржуваних рішень юридична адреса позивача була наступна: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, буд. 51а. Станом на момент звернення до суду та на даний час дія воєнного стану в Україні не закінчена. Вся юридична документація зберігалась за місцем знаходження юридичної адреси в Київській області в Бучанському районі, який на протязі лютого-квітня 2022 року перебував в окупації вторгнення російських військ. Також, працівники відповідальні за складання та збереження такої документації виїхали задля збереження свого життя поза межі Бучанського району;

- листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 (далі ТТП України) засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022. Тобто, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними;

- у зв`язку відсутністю фактичної можливості звернення до суду у встановлений законом строк через відсутність доступу до технічної документації позивача, неможливістю супроводу справи чи залучення представника, позивач був позбавлений можливості звернутись до суду в установлений законом строк. Отже, строк на подачу даного позову пропущено позивачем із поважних причин. Враховуючи те, що пропуск строку звернення із скаргою припадає на період дії на всій території України воєнного стану, позивач просить визнати поважними обставини пропуску ним строків звернення до суду.

28.02.2023 року від представника відповідача ГУ ДПС у Київській області надійшов відзив на заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, вхід. № 6018/23, у якому, з посиланням на постанови Верховного Суду у справі № 990/115/22 від 10.11.2022 року, у справі № 280/983/21 від 28.09.2022 року, у справі № 360/1252/19 від 08.02.2021 року тощо, просить залишити без розгляду позовну заяву в частині оскарження рішень Комісії ГУ ДПС у Київській області від 30.12.2021 № 111910, від 19.01.2022 № 4812, від. 24.01.2022 № 7267, від 04.02.2022 № 12755, з тих підстав, по суті, що:

- про рішення ГУ ДПС у Київській області позивач дізнався у день прийняття відповідних рішень через електронний кабінет. Рішення комісії ГУ ДПС у Київській області прийняті 30.12.2021, 19.01.2022, 24.01.2022, 04.02.2022, 27.05.2022, 28.06.2022;

- проте, адміністративний позов у справі № 420/14047/22 подано до Одеського окружного адміністративного суду позивачем лише 04.10.2022, тобто після закінчення шестимісячного строку на оскарження рішень до суду;

- в той же час, відповідач зазначає, що 22.12.2022 наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, в якому м. Вишневе Бучанського району відсутнє, а відтак, немає обставин, які перешкоджали позивачеві через запровадження в Україні воєнного стану своєчасно звернутися до суду в межах строку;

- позивач мав змогу звернутися до суду раніше ніж 04.10.2022, оскільки 11.03.2022 та 22.06.2022 подавав до контролюючого органу повідомлення про подання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку з копіями документів у кількості 93 та 100 відповідно, а також починаючи з липня 2022 ТОВ «МП-ЮГ» подавало звітність з податку на додану вартість, що фактично свідчить про відсутність об`єктивних причин такого значного пропуску на звернення до суду з адміністративним позовом.

20.03.2023 року представником позивача на доведення обставин щодо поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 111910 від 30 грудня 2021 року, № 4812 від 19 січня 2022 року, № 7267 від 24 січня 2022 року, № 12755 від 04 лютого 2022 року до суду разом із заявою, вхід. № ЕП/9092/23, подано копії, зокрема (т.7 а.с.46-56):

- договору № ДГ-026 оренди нежитлового приміщення від 20 грудня 2021 року, укладеного між позивачем, як Орендарем, та ТОВ «Воля», як Орендодавцем, за яким, зокрема, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві в строкове платне користування нежитлове приміщення (14 кв.м), по вул. Чорновола, 51а в м. Вишневе, Києво-Святошинський р-н, Київської обл. Договір вступає в силу з дня підписання і діє до 31 грудня 2022 року;

- додаткової угоди № 1 від 01 березня 2022 року до Договору оренди нежитлового приміщення № ДГ-026 від 20 грудня 202l р. про призупинення оренди, згідно з якою Орендодавець та Орендар дійшли взаємної згоди, зокрема, призупинити дію договору з 01.03.2022 по 31.03.2022;

- акту № l від 01 січня 2022 р. приймання-передачі до договору оренди нежитлового приміщення № ДГ-026 від 20 грудня 202l р.;

- акту № 2 від 30 квітня 2022 р. приймання-передачі договору оренди нежитлового приміщення № ДГ-026 від 20 грудня 2021 р.;

- акту № 2 від 31 грудня 2022 р. приймання-передачі договору оренди нежитлового приміщення № ДГ-026 від 20 грудня 2021 р.;

- акту № ОУ-0000012 здачі-прийняття робіт (надання послуг);

- рахунку-фактури № СФ-0000010 від 01 січня 2022 р.;

- наказу № l -ДР від 05 квітня 2022 р., яким, зокрема: - з 06 квітня 2022 р. запроваджено дистанційну роботу для директора підприємства та працівників бухгалтерії, тимчасово, до закінчення воєнного стану; - на працівників бухгалтерії: головного бухгалтера та бухгалтера поширюються Правила внутрішнього трудового розпорядку; упродовж робочого часу, визначеного ПВТР, працівники зобов`язані, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором тощо;

- листа ТОВ «Воля», вих. № 2 від 09 березня 2023 р., згідно з яким у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану співробітники відділу бухгалтерії ТОВ «МП ЮГ» виїхали в інший регіон країни та не знаходилися в офісі за юридичною адресою: вул. Чорновола, 51а в м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська обл.

Заслухавши доводи представника позивача та позицію представника відповідачів, дослідивши матеріали справи в межах розгляду заяви про поновлення строку звернення до суду в певній частині позовних вимог, суд встановив таке.

Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з ч. 9 ст. 120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно, днем подання позову є день безпосереднього подання позовної заяви в суд першої інстанції або здачі його на пошту чи передачі іншими відповідними засобами зв`язку.

Даний позов подано безпосередньо до суду 04.10.2022 року.

Відповідно до змісту позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду позивач визнає та/або не заперечує, що рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 111910 від 30 грудня 2021 року, № 4812 від 19 січня 2022 року, № 7267 від 24 січня 2022 року, № 12755 від 04 лютого 2022 року, позивач отримав в день їх прийняття.

З урахуванням наданих сторонами документів, наявних в матеріалах справи, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Тобто, позивач звернувся до суду з порушенням встановленого абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 111910 від 30 грудня 2021 року, № 4812 від 19 січня 2022 року, № 7267 від 24 січня 2022 року, № 12755 від 04 лютого 2022 року, та не зазначено інші строки, встановлені цим Кодексом або іншими законами, для звернення до адміністративного суду з даним позовом позивачу.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як встановлено судом вище, від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду у відповідній частині позовних вимог.

Разом з тим, щодо обставин, зазначених позивачем у заяві про поновлення строку на звернення до суду, слід зазначити таке.

Так, посилання позивача, як на поважні причини пропуску звернення до суду, на те, що: на момент прийняття оскаржуваних рішень юридична адреса позивача була наступна: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, буд. 51а. Станом на момент звернення до суду та на даний час дія воєнного стану в Україні не закінчена. Вся юридична документація зберігалась за місцем знаходження юридичної адреси в Київській області в Бучанському районі, який на протязі лютого-квітня 2022 року перебував в окупації вторгнення російських військ. Також, працівники відповідальні за складання та збереження такої документації виїхали задля збереження свого життя поза межі Бучанського району, слід зазначити таке.

По-перше, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, зазначила, зокрема, що:

- введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку;

- сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22.

При цьому суд не бере до уваги посилання представника позивача на ухвали Верховного Суду від 04.05.2022 у справі № 420/6890/20 та від 12.05.2022 у справі № 520/758/21, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, згідно з ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

З наведеного вбачається, що обов`язковими для врахування судом є лише та виключно висновки Верховного Суду, викладені в постановах Верховного Суду та у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Суд також не бере до уваги посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 27 січня 2023 року у справі № 320/5649/20, з тих підстав, що згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, від 27 січня 2023 року у справі № 320/5649/20 наявна лише ухвала, а не постанова Верховного Суду. Крім того, висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 27 січня 2023 року у справі № 320/5649/20 щодо поновлення строку на касаційне оскарження рішення викладені на підставі інших фактичних обставин.

По-друге, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004, згідно з яким м. Вишневе Бучанського району Київської області до зазначеного переліку територій не включено. (т.7 а.с.58-63)

Отже, твердження представника позивача, що місцезнаходження позивача за юридичною адресою: м. Вишневе Бучанського району Київської області, на протязі лютого-квітня 2022 року перебувало в окупації вторгнення російських військ, в тому числі із посиланням на те, що це є загальновідомою обставиною, не відповідає Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004, є необґрунтованим, недоведеним та безпідставним.

За наведених обставин суд не бере до уваги надані позивачем докази щодо фактичного режиму роботи підприємства позивача, зокрема тимчасово запроваджену дистанційну роботу для директора підприємства та працівників бухгалтерії, як такі, що об`єктивно не підтверджують фактичну неможливість доступу до документів позивача, необхідних для звернення до суду з даним позовом, на що в судовому засіданні посилався представник позивача.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до поданого позивачем наказу № l -ДР від 05 квітня 2022 р. «Про запровадження дистанційної роботи», зокрема на працівників бухгалтерії: головного бухгалтера та бухгалтера поширюються Правила внутрішнього трудового розпорядку; упродовж робочого часу, визначеного ПВТР, працівники зобов`язані, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором тощо. Крім того, представником позивача не зазначено жодних доводів та не надано доказів на їх підтвердження, що станом на дату подання позивачем даного позову (04.10.2022 року) для позивача змінилися обставини щодо режиму роботи підприємства дистанційно та підстави для його запровадження. Проте наведене не завадило позивачу зібрати необхідні документи та звернутися до суду.

При цьому суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Суд звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом у певній частині, не навівши при цьому поважних та об`єктивних (внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки позивача обставин) причин пропуску вказаного строку.

До того ж, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку. (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 № 240/12017/19).

Отже, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені у заяві позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, є неповажними.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи встановлене, суд вважає за необхідне позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МП-ЮГ» до Головного управління ДПС у Київський області та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії в частині визнання протиправними та скасування рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 111910 від 30 грудня 2021 року, № 4812 від 19 січня 2022 року, № 7267 від 24 січня 2022 року, № 12755 від 04 лютого 2022 року, залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 120-123, 168, 171, 195, 240, 243, 248, 256, 294, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Визнати підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, неповажними.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МП-ЮГ» до Головного управління ДПС у Київський області та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду в частині визнання протиправними та скасування рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 111910 від 30 грудня 2021 року, № 4812 від 19 січня 2022 року, № 7267 від 24 січня 2022 року, № 12755 від 04 лютого 2022 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України.

В повному обсязі ухвалу складено 3 квітня 2023 року.

Суддя М.Г. Цховребова