Справа № 260/4209/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/4209/22 пров. № А/857/18766/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.12.2022р. про закриття провадження в адміністративній справі за позовом представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця та фіксованої розрахункової величини (суддя суду І інстанції: ОСОБА_3 ; час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 26.12.2022р. м.Ужгород; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою від 26.12.2022р. закрито в порядку п.4 ч.1 ст.238 КАС України провадження у справі № 260/4209/22 за позовом представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця та фіксованої розрахункової величини (а.с.38-42).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив представник ОСОБА_1 , діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до неправильного закриття провадження у справі (а.с.46-49).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2021р. у справі № 260/506/21 скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.03.2021р. в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 18.05.2017р. по 01.04.2019р., із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 18.05.2017р. по 28.02.2018р., а в період з 01.03.2018р. по 01.04.2020р. з урахуванням абз.4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., з врахуванням раніше виплачених сум індексації. У цій частині ухвалено постанову, якою вказані позовні вимоги задоволено частково; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 18.05.2017р. по 01.04.2019р. та виплатити таку з урахуванням виплачених сум.

Скасовуючи вказане рішення апеляційний суд виходив з того, що обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) та визначати суму індексації, зокрема, розмір посадового окладу, базового місяця для обчислення індексації, покладено саме підприємства, установи, організації незалежно від форм власності.

На думку апеляційного суду, належним способом захисту порушеного права позивача в розглядуваному випадку (тобто, за відсутності нарахування та виплати індексації) є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за спірний період.

Таким чином, у справі № 260/506/21 фактично вирішено права позивача на отримання індексації грошового забезпечення та зобов`язано відповідача здійснити таке нарахування та виплату індексації.

При цьому, нарахування та виплату індексації грошового забезпечення віднесено до дискреційних повноважень відповідача. Правова оцінка щодо правильності нарахування відповідачем індексації грошового не надавалась, оскільки індексація не була нарахована.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах між сторонами є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо незастосування у період з 18.05.2017р. по 28.02.2018р. місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового періоду) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та незастосування в період з 01.03.2018р. по 01.04.2019р. вимог абз.4, 6 п.5 постанови КМ України № 1078 від 17.07.2003р.

Із змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_2 фактично не погоджується з рішеннями, прийнятими за результатом розгляду справи № 260/506/21, що не є підставою для повторного звернення до суду з позовними вимогами, які є аналогічними за своєю суттю та відрізняються способом викладення їх змісту.

При цьому, суд зазначає, що предмет позову в межах справи № 260/506/21 та справи № 260/4209/22 відрізняється лише розрахунками в частині визначення фіксованої суми індексації та її загального розміру, однак такі розрахунки базуються на тих самих нормах права, що не свідчить про виникнення нового спору між сторонами.

В контексті наведеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивачу із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), та виходячи з фіксованої величини 4441 грн. 67 коп., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., вже вирішено судом в справі № 260/506/21.

Чинним законодавством не передбачено можливості надавати повторну судову оцінку правовідносинам, які вже були предметом судового розгляду.

Таким чином, в розглядуваній справі та справі № 260/506/21, рішення в якій набрало законної сили, виник спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Між тим, вказані висновки суду першої інстанції слід вважати помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Як слідує з матеріалів справи, 19.10.2022р. за допомогою системи «Електронний суд» представник ОСОБА_1 , діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_4 за період з 18.05.2017р. по 28.02.2018р.; визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо порушення вимог абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_4 в період з 01.03.2018р. по 01.04.2019р.; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_4 за період з 18.05.2017р. по 28.02.2018р. із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця); зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_4 за період з 01.03.2018р. по 01.04.2019р., виходячи з фіксованої величини 4441 грн. 67 коп., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р. (а.с.2-7).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час нарахування індексації грошового забезпечення на виконання рішень судів у справі № 260/506/21 відповідач протиправно не врахував січень 2008 року як базовий місяць для періоду з 18.05.2017р. по 28.02.2018р., а також допустив порушення вимог абз.4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., за період з 01.03.2018р. по 01.04.2019р.

Водночас, згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.03.2021р. у справі № 260/506/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 18.05.2017р. по 01.04.2019р. в повному обсязі; визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування червня 2016 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 18.05.2017р. по 28.02.2018р., а в період з 01.03.2018р. по 01.04.2019р. - неврахування абз.4, 6, п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 18.05.2017р. по 01.04.2019р., із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 18.05.2017р. по 28.02.2018р., а в період з 01.03.2018р. по 01.04.2020р. з урахуванням абз.4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., з урахуванням раніше виплачених сум індексації.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2021р. рішення суду від 22.03.2021р. скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Військової частини відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 18.05.2017р. по 01.04.2019р., із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), в період з 18.05.2017р. по 28.02.2018р., а в період з 01.03.2018р. по 01.04.2020р. - з урахуванням абз.4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., з урахуванням раніше виплачених сум індексації. У цій частині ухвалено постанову, якою вказані позовні вимоги задоволено частково; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 18.05.2017р. по 01.04.2019р. та виплатити таку з урахуванням виплачених сум; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; у решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.03.2021р. залишено без змін.

В цій справі апеляційний суд дійшов до висновку про те, що обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) та визначати суму індексації, зокрема розміру посадового окладу, базового місяця для обчислення індексації, покладено саме підприємства, установи, організації незалежно від форм власності.

Матеріали справи свідчать, що за період з 18.05.2017р. по 01.04.2019р. індексація грошового забезпечення позивачу нараховувалась і виплачувалась не в повному обсязі, про що стверджує сам відповідач.

Відтак, на думку апеляційного суду, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 18.05.2017р. по 01.04.2019р.

Отже, підстави вказаних позовів обґрунтовані різними обставинами, зокрема, у справі № 260/506/21 фактично досліджено право позивача на отримання індексації у відповідний період служби та зобов`язано здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

На виконання зазначеного рішення суду в справі № 260/506/21 відповідач здійснив нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, однак, на думку позивача і його представника:

за період з 18.05.2017р. по 28.02.2018р. - неправильно визначив місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць);

за період з 01.03.2018р. по 01.04.2019р. - не дотримався вимог абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., не здійснив нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, виходячи з фіксованої величини 4441 грн. 67 коп., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Предметом позову в розглядуваній справі № 260/4209/22 є саме питання наявності розрахунку фінансової щомісячної індексації грошового забезпечення та її розміру. Вказане не було предметом правової оцінки судами у справі № 260/506/21, де не здійснювалась перевірка правильності нарахованих відповідачем позивачу сум індексації грошового забезпечення з урахуванням абз.4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р.

Ураховуючи, що відповідно до п.13 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку, питання обчислення суми індексації може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом.

Отже, висновки суду першої інстанції про тотожність предмету і підстав позову у справах № 260/506/21 та № 260/4209/22 є помилковими.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду від 15.12.2022р. у справі № 460/3743/21, від 29.09.2021р. у справі № 540/2548/20, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного процесуального питання.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність судового рішення, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим безпідставно застосував до спірних правовідносин положення п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Звідси, правові підстави для закриття провадження в адміністративній справі в порядку п.4 ч.1 ст.238 КАС України є відсутніми.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного закриття провадження у справі, а відтак вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Питання судових витрат буде вирішуватися судом першої інстанції під час винесення судового рішення по суті заявлених позовних вимог згідно вимог ст.143 КАС України, відтак підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ст.312, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.12.2022р. про закриття провадження в адміністративній справі № 260/4209/22 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 03.04.2023р.