Справа № 280/7096/22
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 квітня 2023 року Справа № 280/7096/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ),

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, ),

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 3), в якій позивач просить суд (з урахуванням збільшених позовних вимог):

визнати протиправним дії та скасувати рішення відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3 про відмову у призначенні та виплаті пенсії за віком позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

визнати протиправними дії відповідача 1 щодо відмови у взятті на облік пенсійної справи, поновленні нарахування та виплати пенсії за віком позивачу, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача 1 взяти на облік пенсійну справу, поновити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу, починаючи з 01.01.2022 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.10.2021 року № 2302-. До взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи позивач була зареєстрована та проживала в м. Севастополь. В 2021 році позивач звернулася до відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про запит паперової пенсійної справи з Автономної Республіки Крим. На підставі даної заяви відповідачем 1 направлено лист до Пенсійного фонду російської федерації щодо запиту паперової пенсійної справи Позивача у зв`язку зі зміною місця проживання. В лютому 2022 року надійшов лист від 31.01.2022 року № 10.7.1-5388 разом з пенсійною справою Позивача з Пенсійного фонду російської федерації м. Краснодар. В додатках до листа Пенсійного фонду російської федерації м. Краснодар від 31.01.2022 року № 10.7.1-5388 також містився лист так званої «Державної установи відділення Пенсійного фонду російської федерації по м. Севастополю» від 27.12.2021 року № 21-2/13399, відповідно до якого пенсія позивачу виплачена по 31.12.2021 року, пенсійна справа № 161332 Позивача направлена у зв`язку зі зміною місця проживання до Запорізької області. Відповідно до рішення про припинення виплати пенсії № 144314/21 так званого «Управління встановлення пенсій та соціальних виплат ОПФР по м. Севастополю» прийнято рішення про припинення виплати пенсії Позивачу з 01.01.2022 року. Листом відповідача 1 від 26.10.2022 року № 11641 10529/Ф-02/8-0800/22 повідомлено позивача про те, що орган, що призначає пенсію. здійснює призначення (поновлення) пенсії громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, після надходження паперової пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення РФ. У зв`язку з тим, що атестат щодо періоду, за який позивач забезпечена пенсією, відсутній, взяти на облік пенсійну справу не вбачається за можливе. Зазначеним листом роз`яснено позивачу, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, що призвели до розірвання дипломатичних відносин з Росією, процедура витребування документів на теперішній час не проводиться. Також роз`яснено позивачу, що у разі незгоди з викладеним вона має право на оскарження в судовому порядку. Не погодившись із зазначеною відповіддю, позивач звернулася до суду із даним позовом. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справа призначена до розгляду без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 1 п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 23.01.2023 залучено у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Направлено відповідачу 2 копію позовної заяви з додатками. Надано відповідачу 2 п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.02.2023 залучено у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Направлено відповідачу 3 копію позовної заяви з додатками. Надано відповідачу 3 п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.02.2023 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 3 належним чином засвідчену копію рішення № 14 від 10.05.2022 року про відмову в призначенні позивачу пенсії.

Ухвалою суду від 20.02.2023 прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали. Встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив протягом трьох календарних днів з дня отримання відзиву на заяву про збільшення позовних вимог. Встановлено відповідачам строк для подання до суду заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів протягом трьох календарних днів з дня отримання відповіді на відзив.

Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач 1 заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач звернулася до відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, з заявою про запит паперової пенсійної справи з Автономної Республіки Крим. На підставі даної заяви ГУ ПФУ в Запорізькій області направлено лист до Пенсійного фонду російської федерації, щодо запиту паперової пенсійної справи у зв`язку зі зміною місця проживання. В лютому 2022 року надійшов лист від 31.01.2022 № 10.7.1-5388, разом з пенсійною справою позивача з Пенсійного фонду російської федерації м. Краснодар. 04.05.2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003. Органи Пенсійного фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер згідно з вимогами п. 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 в редакції Постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 № 359/35961. У відповідності до Порядку № 22-1 підрозділом, відповідальним за розгляд заяви позивача від 04.05.2022 було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. За результатами розгляду якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення №14 від 10.05.2022 року про відмову в призначенні пенсії. Рішення щодо відмови в призначенні пенсії позивачем не оскаржувалось, а отже є чинним. Позивач 21.09.2022 року в порядку звернення громадян звернулася до Пенсійного фонду України з питанням надання допомоги отримання пенсії. Листом від 26.10.2022 року №11641-10529/Ф-02/8-0800/2 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало відповідь, відповідно до якої було надано роз`яснення щодо умов поновлення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам. Оскільки розгляд заяви позивача від 04.05.2022 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, рішення щодо відмови в призначенні пенсії проводило вищевказане управління, то визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області в даній справі є передчасним. З урахуванням викладеного, відповідач 1 просить залучити Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до розгляду справи у якості співвідповідача, та у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач 2 заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що заява позивача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» подавалась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Відповідно до журналу операцій історії пенсійної справи № 14, вона опрацьовувалася спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. В списку користувачів відсутні спеціалісти Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Розглянувши заяву позивача від 04.05.2022 та додані до неї документи Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області 10.05.2022 прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії, з яким не погодилась позивач. Оскаржуване рішення є актом індивідуальної дії, який прийнято стосовно конкретної фізичної особи і винесене за принципом екстериторіальності Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області. Відповідач 2 зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заява позивача від 04.05.2022 року та додані до неї документи не розглядалось та рішення про відмову в призначенні пенсії за віком не виносилось. Відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи рішення від 10.05.2022 № 14 про відмову у призначенні пенсії підписано начальником відділу призначення пенсій Ніною Гуцаленко, яка є посадовою особою Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області. Таким чином, оскаржуване у цій справі рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на підставі заяви позивача від 04.05.2022 року прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Враховуючи викладене, вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області є неналежним відповідачем у даній справі. Просить замінити не належного співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області належним співвідповідачем.

На виконання вимог ухвали суду від 17.02.2023 відповідач 1 направив до суду копію рішення про відмову у призначенні пенсії № 14 від 10.05.2022 року, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Відповідно до зазначеного рішення відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою. Зазначена інформація підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.10.2021 року № 2302-. Згідно зазначеної довідки, місце проживання позивача зареєстровано в м. Севастополь. Фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

В 2021 році позивач звернулася до відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, з заявою про запит паперової пенсійної справи з Автономної Республіки Крим.

На підставі даної заяви відповідачем 1 направлено лист до Пенсійного фонду російської федерації, щодо запиту паперової пенсійної справи у зв`язку зі зміною місця проживання.

В лютому 2022 року на адресу відповідача 1 надійшов лист від 31.01.2022 № 10.7.1-5388, разом з пенсійною справою позивача з Пенсійного фонду російської федерації м. Краснодар.

В додатках до листа Пенсійного фонду РФ м. Краснодар від 31.01.2022 року № 10.7.1-5388 також містився лист так званої «Державної установи відділення Пенсійного фонду російської федерації по м. Севастополю» від 27.12.2021 року № 21-2/13399, відповідно до якого пенсія позивачу виплачено по 31.12.2021 року, пенсійна справа № 161332 позивача направлена у зв`язку зі зміною місця проживання до Запорізької області.

Відповідно до рішення про припинення виплати пенсії № 144314/21 так званого «Управління встановлення пенсій та соціальних виплат ОПФР по м. Севастополю» прийнято рішення про припинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2022 року.

04.05.2022 року позивач звернулася до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003.

Органи Пенсійного фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер згідно з вимогами п. 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), в редакції Постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 за № 359/35961.

У відповідності до Порядку № 22-1 підрозділом, відповідальним за розгляд заяви позивача від 04.05.2022 було визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Розглянувши заяву позивача від 04.05.2022 та додані до неї документи Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області 10.05.2022 прийняло рішення № 14 про відмову в призначенні пенсії позивачу.

Листом відповідача 1 від 26.10.2022 року № 11641 10529/Ф-02/8-0800/22 повідомлено позивача про те, що орган, що призначає пенсію. здійснює призначення (поновлення) пенсії громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, після надходження паперової пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення РФ. У зв`язку з тим, що атестат щодо періоду, за який позивач забезпечена пенсією, відсутній, взяти на облік пенсійну справу не вбачається за можливе. Зазначеним листом роз`яснено позивачу, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, що призвели до розірвання дипломатичних відносин з росією, процедура витребування документів на теперішній час не проводиться. Також роз`яснено позивачу, що у разі незгоди з викладеним вона має право на оскарження в судовому порядку.

Не погодившись із зазначеною відповіддю, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Європейська соціальна хартія (переглянута), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами «досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися» права та принципи, що закріплені у Хартії.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду України визначено Законом України від 09.07.2003 N 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон N 1058).

Частиною 2 статті 49 Закону № 1058 передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Частиною 2 ст.44 Закону № 1058 передбачено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або уповноваженого ним органу особисто або через представника, що діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону № 1058 пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 визначено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до положень п. 1.5 Порядку № 22-1, заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (пункт 1.9 Порядку № 22-1).

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону № 1058.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Згідно п. 2.8 Порядку № 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно з статтею 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706), який набрав чинності з 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706 визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1706 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637 призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Згідно пункту 4.12 Порядку № 22-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 234 затверджено Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (далі Порядок № 234).

Згідно пункту 1 Порядку № 234, цей Порядок визначає механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду Російської Федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у Російській Федерації (далі - особи).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 234, пенсійне забезпечення осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) або згідно з міжнародними договорами України з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та надання таким особам соціальних послуг здійснюються визначеними Пенсійним фондом України головними управліннями Пенсійного фонду України, а осіб, які отримують пенсію відповідно до інших законодавчих актів, - управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - територіальні органи).

Пунктом 3 Порядку № 234 встановлено, що особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

За бажанням особи зазначені документи можуть бути подані її представником, який пред`являє документ, що посвідчує його особу, та подає документ (нотаріально засвідчену копію), що підтверджує його повноваження, або надіслані поштою. У таких випадках справжність підпису на заяві засвідчується нотаріально.

Пунктом 4 № 234 визначено, що територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Згідно пункту 5 Порядку № 234, порядок звернення осіб за призначенням (перерахунком), поновленням виплати пенсії особам, переведенням з одного виду пенсії на інший, наданням соціальних послуг, а також підтвердження факту неодержання пенсії та соціальних послуг від органів Російської Федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики.

Факт припинення виплати пенсії позивачу управлінням Пенсійного фонду Російської Федерації підтверджується супровідним листом так званої «Державної установи відділення Пенсійного фонду російської федерації по м. Севастополю» від 27.12.2021 року № 21-2/13399, а також рішенням про припинення виплати пенсії № 144314/21 так званого «Управління встановлення пенсій та соціальних виплат ОПФР по м. Севастополю». Жодних інших документів Позивач не має можливості надати у зв`язку із об`єктивними та незалежними від Позивача обставинами, зокрема, ненадходженням до Відповідача відповіді Пенсійного фонду Російської Федерації, збройною агресією Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України.

Разом з тим, паперова пенсійна справа Позивача надійшла до ГУ ПФУ в Запорізькій області з 01.10.2021 року. Таким чином, виконана основна умова поновлення виплати пенсії Позивачу, встановлена Порядком № 234.

Разом з тим, єдиною підставою для відмови позивачу у поновленні виплати пенсії відповідач 1 та відповідач 3 зазначають те, що атестат щодо періоду, за який позивач забезпечена пенсією, не має юридичною силою на території України, оскільки він завірений печаткою органу, який створений на тимчасово окупованій території в порядку, не передбаченому законом.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд зазначає, що відносно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.71 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Враховуючи наведене суд вважає за можливе застосувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які видані установами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 18.04.2019 по справі № 344/16404/16-а.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова відповідача 3 у поновленні виплати пенсії позивача є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За правилами ст. 82 цього Закону документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1058-IV, як зазначено в його преамбулі, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону № 1058-IV врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV в редакції на час виникнення спірних правовідносин призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

На виконання названих норм Закону N 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846).

Відповідно до п. 1.1 Порядку 22-1 в редакції на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою від 22.02.2022 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до розділу IV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 в редакції Постанови Пенсійного фонду № 25-1 від 16.12.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1 Порядку № 22-1).

Пунктом 4.2 цього Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Про захист персональних даних. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 14 від 10.05.2022. І саме головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.

Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не приймалось рішення про відмову у призначенні пенсії, а лише було повідомлено позивачку про результат розгляду заяви з зазначенням підстав відмови в призначенні пенсії.

Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги, пред`явлені до головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке у даній справі є відповідачем-3.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-3 - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач 3, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 243, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.05.2022 року № 14 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.01.2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 04.04.2023.

Суддя А.В. Сіпака