Справа № 725/1295/23
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/1295/23
Номер провадження 2-а/725/18/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н. В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Держмитслужби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 30 березня 2022 року Чернівецькою митницею Держмитслужби винесено постанову, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 307721 грн. 21 коп.

Зі змісту вказаної постанови убачається, що 27.01.2022 року на територію п/п «Порубне-Сірет» в зону митного вїхав автомобіль марки «Volvo V50», країна реєстрація Литва реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 який прямував з України до Румунії в приватних справах.

До митного контролю громадянин ОСОБА_1 подав закордонний паспорт гр. Румунії № НОМЕР_2 , виданий 14.09.2018 року поліцією м. Сучава, на ім`я ОСОБА_2 .

Під час проведення митних формальностей, відповідно до інформації, яка міститься у програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС було встановлено, що гр. України ОСОБА_1 слідував через пункт пропуску "Порубне-Сірет" м/п «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС та до митного контролю надавав паспорт гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_3 .

Згідно поданого до митного контролю паспорта гр. Румунії № НОМЕР_2 , виданого 14.09.2018 року поліцією м. Сучава, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та даних щодо паспорта гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є однією й тією ж особою.

20.01.2022 року маючи статус «резидента», для перетину митного кордону на автомобіль «VOLVO V50», країна реєстрації Литва, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2006 року виробництва, VIN НОМЕР_5 , об`єм двигуна 1997 см. куб., тип двигуна-дизельний, гр. ОСОБА_1 використав паспорта гр. Румунії № НОМЕР_2 , виданий 14.09.2011 року поліцією м. Сучава, на ім`я ОСОБА_2 . Згідно частини 2 статті 380 Митного кодексу України громадянам-нерезидентам пропуск транспортних засобів особистого користування через митний кордон України здійснюється без застосування заходів гарантування.

З метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України, автомобіля «VOLVO V50», країна реєстрації Литва, реєстраційний номер НОМЕР_4 2006 року виробництва, VIN НОМЕР_5 , об`єм двигуна 1997 см. куб., тиг двигуна дизельний више зазначена особа надавала паспортний документ зі статусом «нерезидент» та заявляла митний режим «тимчасове ввезення транспортного засобу строком до 1 року» .

Вищевказані дії Чернівецькою митницею Держмитслужби кваліфіковано за ст.485 МК України та винесено постанову, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 307721 грн. 21 коп.

В подальшому, 28 грудня 2022 року представник Бишка Ф.Ф. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Чернівецької митниці Держмитслужби із заявою про перегляд постанови в справі про порушення митних правил №0060/40800/22 від 30.03.2022 року за виключними обставинами, які полягали у тому, що рішенням Конституційного суду України №4-р (ІІ)/2022 від 15.06.2022 року абзац другий ст.485 МК України визнано таким, що не відповідає конституції (є неконституційним).

Однак, Чернівецька митниця Держмитслужби за наслідками розгляду заяви відмовила у перегляді постанови, мотивуючи тим, що це не передбачено чинним законодавством України, та перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами судами, передбачено нормами КАС України.

Враховуючи наведене, просив скасувати постанову про порушення митних правил №0060/40800/22 від 30.03.2022 року про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу і повернути справу в митний орган для нового розгляду за виключними обставинами.

В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, від неї через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що скасування постанови у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 та направлення справи на новий розгляд до митниці за виключними обставинами є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Вважає, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності, а постанову митниці від 30.03.2022 року винесено з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки була винесена до прийняття та набрання чинності вищевказаного Рішення Конституційним судом України. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, звертаючись до суду із позовом про скасування постанови митного органу та направлення справи для перегляду за виключними обставинами, представник позивача вказував на те, що 15 червня 2022 року Другим сенатом Конституційного суду України у справі №3-321/2019 (7780/19, 91/21) за конституційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винесено рішення, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абз.2 ст. 485 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

З аналізу наведеного слідує, що для визначення наявності підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, суд має встановити сукупність таких обставин: 1) Конституційним Судом України встановлено неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення; 2) на підставі такого правового акту чи його окремого положення суд вирішив справу; 3) на момент звернення з заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами фактичне виконання судового рішення не відбулось.

Частиною 6 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2022 року Чернівецькою митницею Держмитслужби винесено постанову, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 307 721 грн. 21 коп.

При цьому, дана постанова набрала законної сили та не була предметом судового перегляду.

Разом з тим, згідно практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема, врегулювання процесуального порядку іх перегляду за нововивявленими (виключними) обставинами, в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону - за правилами, закріпленими в КПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.459 КПК України виключними обставинами визнаються встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Статтею 460 КПК України передбачено право на подачу заяви про перегляд рішення за виключними обставинами.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.461 КПК України заяву про перегляд рішення за виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини третьої статті 459 цього Кодексу - протягом тридцяти днів із дня офіційного оприлюднення (набрання юридичної сили) відповідного рішення Конституційного Суду України;

Відповідно застосовуючи аналогію закону до ст. 467 КПК України орган має право скасувати рішення і ухвалити нове рішення або залишити заяву про перегляд рішення за виключними обставинами без задоволення.

Таким чином, аналогія закону та аналогія права допускається для застосування виключно з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та лише у випадку взагалі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 640/23179/19 від 11.03.2021 року.

За таких обставин, перегляд рішень у справах про адміністративні правопорушення може бути здійснено за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, 30 березня 2022 року Чернівецькою митницею Держмитслужби винесено постанову, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 307 721 грн. 21 коп.

На час притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ст.485 МК України була визначена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, зокрема: заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Рішенням Другого сенату Конституційного суду України від 15 червня 2022 року у справі №3-321/2019 (7780/19, 91/21) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абз.2 ст. 485 МК України.

28 грудня 2022 року представник Бишка Ф.Ф. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Чернівецької митниці Держмитслужби із заявою про перегляд постанови в справі про порушення митних правил №0060/40800/22 від 30.03.2022 року за виключними обставинами.

В подальшому, листом від 05.01.2023 року № 7.2-08-1/7.2-20-03/10/133 Чернівецька митниця за наслідками розгляду заяви відмовила у перегляді вищезазначеної постанови мотивуючи тим, що це не передбачено чинним законодавством, та перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами або виключними обставинами судами, передбачено нормами КАС України.

Дана постанова не виконана та сума штрафу не сплачена й відповідно доказів на спростування вказаного суду не надано.

Таким чином, оскаржуване рішення митного органу (на момент подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами) не виконане.

При цьому, визначальним, при розгляді даної справи митним органом було встановлення статусу позивача, як резидента чи нерезидента, у розумінні МК України й відповідно виходячи з того, що позивач має статус громадянина-резидента, при ввезені на митну територію України автомобіля, заявила митному органу України, що вона є громадянинкою Румунії та нерезидентом України, чим вчинила протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, передбачені ст. 485 МК України. Дані висновки митного органу позивачкою не були оспорені та постанова з цих підстав не була оскаржена.

Як убачається зі змісту заяви, позивачем оскаржується постанова митного органу за виключними обставинами в частині призначеного покарання з посиланням на визнання Конституційним Судом України неконституційною норму ст.485 МК України.

Так, 15.06.2022 року Другим сенатом Конституційного Суду України у справі №3-321/2019 (7780/19, 91/21) за конституційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 485 Митного кодексу України винесено рішення, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абз. 2 ст. 485 Митного кодексу України, яким визначено розмір штрафу на рівні 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, визначені абз. 1 ст. 485 Митного кодексу України.

Отже, в межах спірних правовідносин до позивача дійсно застосовано штраф у розмірі, визначеному абз.2 ст. 485 Митного кодексу України, який в подальшому визнано неконституційним.

Зокрема, Конституційний Суд України у рішенні від 15 червня 2022 року у справі №3-321/2019 (7780/19, 91/21) зазначив наступне.

Так, у п.4.3. Конституційний Суд України, оцінюючи на відповідність Основному Закону України оспорюваний припис статті 485 Кодексу, передусім визнає можливість установлення в актах публічного законодавства (адміністративного, кримінального тощо) абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій, що, безперечно, є позитивним явищем у випадку, коли суб`єктом правозастосування є відмінний від суду орган влади.

Водночас Конституційний Суд України вкотре наголошує, що в законодавчому внормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адміністративного стягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Згідно п. 4.4. рішення, Верховна Рада України на підставі пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України має повноваження визначати, які діяння є адміністративними правопорушеннями, та встановлювати відповідальність за них.

Статтею 485 Кодексу визначено адміністративну відповідальність за дії та (або) бездіяльність, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні діяння, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

В абзаці першому зазначеної статті Кодексу встановлено, які дії та (або) бездіяльність можуть мати наслідком притягнення особи до відповідальності. В абзаці другому цієї ж статті Кодексу визначено санкцію - штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

У п.4.5. вказано, що оцінюючи оспорюваний припис статті 485 Кодексу на предмет дотримання принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, Конституційний Суд України бере до уваги, що цей припис установлює відповідальність за низку різних протиправних діянь, визначених в абзаці першому цієї ж статті Кодексу. Ці діяння, хоча й мають основну об`єднувальну ознаку, а саме мету "ухилення від сплати митних платежів", є різними за ступенем суспільної шкідливості, змістом тощо.

Незважаючи на таке різноманіття об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення, санкція статті 485 Кодексу має ознаки абсолютно визначеної та є безальтернативною, тобто такою, що встановлює лише один вид стягнення - штраф, який до того ж визначається у сталому розмірі відсотків.

Водночас через відсутність в оспорюваному приписі статті 485 Кодексу інших видів стягнень та неможливість зміни розміру відсотків, за якими визначається штраф, унеможливлюється індивідуалізація юридичної відповідальності з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Потреба в індивідуалізації розміру штрафу є нагальною у випадках, коли цей розмір є істотним, унаслідок чого його застосування може бути надмірним втручанням у низку конституційних прав винної особи.

Позбавлення оспорюваним приписом статті 485 Кодексу суб`єкта накладення адміністративного стягнення (митного органу) можливості індивідуалізації адміністративного стягнення з урахуванням усієї сукупності обставин справи, на думку Конституційного Суду України, унеможливлює реалізацію принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі статті 485 Кодексу та не створює належного законодавчого підґрунтя для застосування домірних заходів до порушника митних правил.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що абзац другий статті 485 Кодексу суперечить частині другій статті 61 Конституції України.

Оцінюючи абзац другий статті 485 Кодексу в контексті створення ним передумов для недопущення надмірного втручання у право власності особи з метою забезпечення справедливого балансу між вимогами публічного інтересу в захисті митних інтересів та митної безпеки України, з одного боку, та захистом права власності особи - з іншого, Конституційний Суд України дійшов висновку, що зазначений припис статті 485 Кодексу не забезпечує бажаної гнучкості в діях та рішеннях органу державної влади під час визначення розміру штрафу щодо правопорушника з урахуванням усіх обставин справи. Тому внаслідок застосування оспорюваного припису статті 485 Кодексу не забезпечується справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права власності особи, а сам цей припис є нормативним підґрунтям для надмірного втручання в гарантоване Основним Законом України право власності.

Враховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що абзац другий статті 485 Кодексу суперечить частинам першій, четвертій статті 41 Конституції України."

З матеріалів справи вбачається, що на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 307721 грн. 21 коп.

На момент винесення відносно позивача постанови про порушення митних правил сума штрафу більш ніж у 124 (сто двадцять чотири) рази перевищувала прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 2 481 грн 00 коп. (станом на 30.03.2022 року) та більш ніж у 47 разів перевищувала мінімальну заробітну плату у розмірі 6 500 грн. (станом на 30.03.2022 року).

Враховуючи наведенуправову позицію висловлену Конституційним Судом України суд вважає, що, в даному випадку, наявні підстави для можливості з урахуванням практики ЄСПЛ для перегляду постанови митного органу за виключними обставинами з подальшою оцінкою при вирішенні питання при накладенні стягнення необхідності індивідуалізації адміністративного стягнення з урахуванням усієї сукупності обставин даної справи та одночасно про неможливість реалізації принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності в межах даної справи враховуючи діючий на теперішній час МК України.

За таких обставин, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,76,77,90,123,241- 250,286 КАС, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Держмитслужби про скасування постанови по справі про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0060/40800/22 від 30.03.2022 року відносно ОСОБА_1 за ст.485 МК України та направити справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст.485 МК України на новий розгляд за виключними обставинами до Чернівецької митниці Держмитслужби.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів після оголошення рішення суду до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.