Справа № 600/7519/21-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/7519/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

03 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 20 жовтня 2021 року №Ф-007970/0714.

07 грудня 2022 року Чернівецький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та порушення норм процесуального права що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що на підставі пп.20.1.4.п.20.1ст.20,п.75.1.2. п.75.1 ст.75, ст.78.1.7. п.78.1 ст.78 та п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України , Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", наказу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області №1407-П від 27.07.2021 року та направлення від 27.07.2021 року № 1912, посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), первинних документів, які використовуються в податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби за період з 24.07.2018 року по 30.11.2020 року та сплати єдиного соціального внеску за період з 24.07.2018 року по 30.11.2020 року, за результатами якої складено акт від 10.08.2021 року №4457/09-19-07-14/ НОМЕР_1 .

У ході проведеної перевірки податковим органом виявлено порушення позивачем:

-п. 294.1 ст. 294, п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму єдиного податку, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 143 326,83 грн. в тому числі за 2018 рік 18 691,40 грн. та 4-й квартал 2019 року в сумі 124 635,43 грн.;

- п.п. 49.18.5, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України - не подано податкову декларацію про майновий стан за 2020 р.;

- ст.164, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальній сумі 904 807,62 грн. в тому числі за 2020 рік в сумі 904 807,62 грн.;

- ч.4 ст. 4, ч.2 ч.5 ст. 7, ч.6 ст. 8 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого ненараховано та не перераховано до бюджету єдиного внеску із суми нарахованого чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. в загальній сумі 174187,20 грн.;

- п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 п.198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п. 201.4, п.201.12 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на суму 1 055 508,00 гривень в тому числі за 2020 рік в сумі 1 055 508,00 грн.;

- п.п. 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, в результаті чого недоутримано та не перераховано до бюджету військового збору з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 75 400,64 грн. в тому числі за 2020 рік в сумі 75 400,64 грн.;

- п.п.16.1.7 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, Розділу VIII "Порядок обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням" Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, в частині не подання до контролюючого органу 2 повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП;

- п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України - не забезпечено зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) від 20 жовтня 2021 року за №Ф-007970/0714, згідно якої ОСОБА_1 повинен сплатити заборгованість у сумі 174187,20 грн.

Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України (ПК України) доходом платника єдиного податку є для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно п. 291.4. ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Пунктом 293.8 ст. 293 ПК України визначено, що ставки, встановлені пунктами 293.3-293.5 цієї статті, застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків, а також зобов`язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Платники єдиного податку третьої групи (юридичні особи), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у подвійному розмірі ставок, визначених пунктом 293.3 цієї статті, а також зобов`язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу.

Підпунктом 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Згідно п. 293.4. ст. 293 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків, зокрема, до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Так, ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08 липня 2010 року (Закон №2464-VI в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 ст. 4 Закону №2464-VI визначено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5- 1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно абз.1 п.3 ч.1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Так, оскаржуване рішення про сплату боргу прийнято відповідачем виходячи з висновку, зробленого податковим органом за результатом проведення документальної позапланової виїзної перевірки, про те, що позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група платника єдиного податку), у грудні 2019 року отримав дохід в сумі 5830741,53 грн, який перевищив встановлений обсяг доходу, визначений законодавством у розмірі 5000000,00 грн. У зв`язку з цим, на думку відповідача, позивач з 2020 року уже не міг знаходитися на спрощеній системі оподаткування та повинен був свої доходи у цьому році оподатковувати як платник на загальній системі оподаткування, оскільки ним, на думку відповідача, у 2019 році перевищено ліміт доходу як для платника податку ІІІ групи спрощеної системи на 830741,53 грн. Відтак, за результатами перевірки відповідачем донараховано позивачу єдиний соціальний внесок у сумі 174187,20 грн, яка і визначена в оскаржуваній вимозі.

Також, на підставі акту перевірки від 10.08.2021 року №4457/09-19-07-14/ та висновків у ньому, податковим органом було прийнято і податкове повідомлення-рішення №007968/0714 від 20 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 179158,54 грн., з яких 143326,83 грн податкового зобов`язання та 35831,71 грн сума штрафних санкцій.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення у судовому порядку.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року у справі №600/6571/21-а, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним ти скасування податкового повідомлення-рішення задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №007968/0714 від 20 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 179158,54 грн.

При цьому, вказаним судовим рішенням у справі №600/6571/21-а встановлено, що протягом календарного року обсяг доходу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не перевищив 5000000 гривень. У зв`язку з цим, суд зазначив, що висновок контролюючого органу, відображений в акті перевірки, про перевищення граничного обсягу доходу отриманого від провадження діяльності, встановленого положеннями п. 291.4. ст. 291 ПК України, за грудень 2019 року є безпідставним.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, твердження відповідача про суму отриманого позивачем у 2019 році доходу 5830741,53 грн спростовуються обставинами, встановленими судовим рішенням у справі №600/6571/21-а, яке набрало законної сили.

Відтак, висновок відповідача про те, що позивач з 2020 року уже не міг знаходитися на спрощеній системі оподаткування та повинен був свої доходи у цьому році оподатковувати як платник на загальній системі оподаткування є помилковим. Відповідно, незаконним є донарахування податковим органом позивачу єдиного соціального внеску у сумі 174187,20 грн.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимога Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) від 20 жовтня 2021 року за №Ф-007970/0714, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 179158,54 грн є протиправною й підлягає скасуванню.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.