Справа № 580/2238/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху
03 квітня 2023 року справа № 580/2238/23
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової перевірив матеріали адміністративної справи № 580/2238/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, постановив ухвалу.

28.03.2023 вх. № 11760/23 ОСОБА_1 (представник позивача - адвокат Галушка В.В. згідно ордеру серії ВС №11909037) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_4 просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ від 18.11.2022 №171од Про результати службового розслідування, прийнятий Командувачем Сухупутних військ Збройних Сил України (командиром військової частини НОМЕР_2 генерал-полковник ОСОБА_2 , як командувачем оперативно стратигічного угруповування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 ), за яким ОСОБА_1 - командира механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_6 окремої танкової бригади Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_7 ) у військовому званні капітан притягнуто до дисциплінарної відповідальності - накладено дисциплінарне стягнення у вигляді понижиння у військовому званні на один ступінь до військового звання старший лейтенант;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 21.11.2022 №464 (по особовому складу) командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (командира військової частини НОМЕР_4 ), яким ОСОБА_1 на виконання наказу №171 од понижено у військовому званні на один ступінь до військового звання лейтенант.
Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам статті 160, 161 КАС України, тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 160 КАС України у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до висновку Верховного Суду в ухвалі від 23.01.2019 у справі №9901/35/19 під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, що має сформулюватися максимально чітко і зрозуміло.
Позивач формує позовні вимоги із зазначенням командирів та військових частин НОМЕР_7 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , а також доказів засвідчених в/ч НОМЕР_8 , проте визначає відповідачами в/ч НОМЕР_2 , А 3369.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття порушене право, за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес - означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Великою Палатою Верховного Суду у справі № 9901/494/21 (ЄДРСР 109675218) зазначено: позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права та інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване в законах України право на належний судовий захист прав та інтересів особи передбачає можливість звернення до суду лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19).
Представник позивача у порушення п.4, 5, 9 частини 5 статті 160 КАС України не зазначив про захист якого саме права чи охоронюваного законом інтерес просить у контексті окреслення ндивідуальних актів за критеріями ч.2 ст.2 КАС України.
Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, який відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб?єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб?єкта. Рішення, яке приймається суб?єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).
Відповідно до частини першої статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно із частиною четвертою статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Відповідно до частини першої статті 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги. Згідно із частиною першою статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Суд встановив, що позовна заява ОСОБА_1 , що надійшла до суду засобами поштового зв`язку Укрпошта підписана адвокатом Галушкою В.В.
На підтвердження повноважень представника до позовної заяви додано ордери на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №11909037, проте у ордері зазначена підстава: договір про надання правової допомоги від 23.02.2023 №23/02/23/3, що не відповідає фактично доданому договору від 03.02.2023 №23/02/03/3.
Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, що має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 у справі № 914/2772/16; від 21.03.2018 у справі № 914/2771/16). Звернення до суду, з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, під час реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України Про судоустрій і статус суддів) передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги.
Відповідно до частин 2, 4, 5 статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.26 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики ДСТУ 4163-2020 від 01.09.2021, відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів згідно з оригіналом, назви посади (за наявності), особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Верховний Суд в ухвалі від 02.02.2018 у справі № 802/2196/17-а зазначив, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, що знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Позивачем надано до суду фото(ксеро) додатків, що не засвідчені у встановленому порядку, позаяк відсутня дата засвідчення копій та поруч слів згідно з оригіналом з печаткою установи з кодом 24974095 немає назви посади особи, яка засвідчила копію підписом, її ініціалів та прізвища. Військова частина НОМЕР_7 (код ЕДРПОУ НОМЕР_9 ) не залучена учасником.
Представник позивача у першій позовній вимозі просить: визнати протиправним та скасувати наказ від 18.11.2022 №171 од, прийнятий Командувачем Сухупутних військ Збройних Сил України (командиром військової частини НОМЕР_2 ), проте засвідченої копії наказу від 18.11.2022 №171 од до суду не додає усупереч вимог ч.7 ст.161 КАС України.
Представник позивачау другій позовній вимозі просить визнати протиправним та скасувати наказ від 21.11.2022 №464 (по особовому складу) командира Корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України (командира військової частини НОМЕР_4 ), проте додає копію витягу із наказу від 21.11.2022 №464, (що не засвідчена належним чином), що підписаний начальником штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_8 , де міститься печатка військової частини НОМЕР_8 .
До позовної заяви представник позивача додає клопотання про витребування доказів, де просить витребувати від Військової частини НОМЕР_2 належним чином оформлені документи.
У клопотанні про витребування доказів представник позивач стверджує: відповіді на скерований адвокатський запит від 07.02.2023 про надання доказів, військова частина НОМЕР_2 не надала, проте доказів самостійного звернення ОСОБА_1 (позивач) до відповідача про надання документів стосовно себе з огляду на захист персональних даних до клопотання про витребування доказів не додано, про вжиті заходи не повідомлено, не врахований строк для надання відповіді.
Під час вирішення клопотання суд зазначає таке. Згідно з ч. 1, 2 ст. 80 КАС України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Усупереч вимог ст.80 КАС України клопотання про витребування доказів не містить інформації про дії, що вжиті ОСОБА_1 (позивачем) та не зазначені причини неможливості самостійного отримання нею доказу, тому є необгрунтованим і не належить до задоволення як передчасне.
Відповідно до ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
19.07.2022 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин № 2352, яким внесені зміни до діючого законодавства про працю. Згідно з частиною першою та другою статті 233 Кодексу законів про працю України (строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів) викладені у редакції: працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові під час звільнення, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому під час звільненні (стаття 116 КЗпП). Відповідно до редакції статті 234 КЗпП вказано, що поновлення строків, пропущених з поважних причин, можливе, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (ст. 116 КЗпП), минуло не більше одного року.
Згідно ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Варто зазначити, що відповідно до статті 212-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, проте доказів зверенння представника позивача-адвоката Галушки В.В. з таким зверненням до суду не надано.
Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст.2, 79, 80, 94, 160, 161, 169, 171, 241-243, 248, 256, 294 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.
Надати позивачеві для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дати отримання копії ухвали.
Позивачем недоліки можуть бути усунуті шляхом надання: обгрунтування змісту і характеру порушеного права кожним із відповідачів із зазначенням статусу, повноважень, доводів щодо порушення яких саме нормативно-правових актів під час дії режиму воєнного стану яким саме суб`єктом публічної адміністрації; обгрунтування втручання ким саме і у яке право позивача узваленням кожного індивідуального акта; належним чином оформленого ордеру, надання засвідчених належних чином документів з наданням до суду документів, що зазначені представником у клопотанні про витребування доказів, обгрунтування щодо належності відповідачів; обгрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду; докази на підтвердження стану здоров`я позивача у зв`язку із поданими рапортами.
У разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде повернута позивачеві.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.
Копію ухвали направити позивачеві.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА