Справа № 580/2422/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення без розгляду заяви про забезпечення позову

03 квітня 2023 року Справа № 580/2422/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Рідзель О.А., перевіривши заяву Фермерського господарства «Гідра» про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд до часу подання позовної заяви надійшла заява Фермерського господарства «Гідра» (далі заявник) про застосування заходів забезпечення позову, шляхом:

- зупинення дії рішення сесії Водяницької сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 21.02.2023 №23-11/VIII «Про відмову укладення договору оренди землі на новий строк та припинення користування земельною ділянкою», загальною площею 180,0 га, з кадастровими номерами: :03:001:0655, площею 0,9224 га; :03:001:0657, площею 2,8174 га; :03:001:0651, площею 5,0963 га; :03:001:0654, площею 869701 га; :03:001:0650, площею 7,1768 га; :03:001:0652, площею 10,356 га; :03:001:0656, площею 66,661 га;

- заборони проведення будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки, загальною площею 180,0 га, з кадастровими номерами: :03:001:0655, площею 0,9224 га; :03:001:0657, площею 2,8174 га; :03:001:0651, площею 5,0963 га; :03:001:0654, площею 869701 га; :03:001:0650, площею 7,1768 га; :03:001:0652, площею 10,356 га; :03:001:0656, площею 66,661 га.

Ознайомившись із заявою, наявні підстави повернути її заявнику без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пунктом 1 ч.1 ст.153 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Отже, підсудність заяви про забезпечення позову, яка подається до подання позовної заяви, нерозривно пов`язана із встановленою підсудністю для майбутнього позову, тому це питання підлягає перевірці при розгляді відповідної заяви.

Перевіряючи дотримання заявником предметної підсудності подання заяви про забезпечення позову, суд зазначає таке.

За змістом ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб`єктного складу, а із суті спору. Так, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, які треба розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Суд врахував, що майнові відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17 до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

В контексті викладеного суд врахував, що предметом заяви про забезпечення позову є рішення Водяницької сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 21.02.2023 №23-11/VIII «Про відмову укладення договору оренди землі на новий строк та припинення користування земельною ділянкою».

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Ст.80 Земельного кодексу України встановлено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з ч.2 ст.2 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі ЦК України) учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Статтею 170 цього Кодексу встановлено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідач у цій справі здійснював повноваження власника землі, а рішення від 21.02.2023 №23-11/VIII «Про відмову укладення договору оренди землі на новий строк та припинення користування земельною ділянкою» стосується обставин розпорядження власника земельними ділянками.

Суд зазначає, що визнання незаконними рішення, яке порушує майнове право, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб відповідно до п.п.3, 10 ч.2 ст.16 ЦК України є способами захисту цивільних прав та інтересів.

Статтею 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, предмет спору щодо правомірності рішення Водяницької сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 21.02.2023 №23-11/VIII «Про відмову укладення договору оренди землі на новий строк та припинення користування земельною ділянкою» виникає з цивільних правовідносин.

При вирішенні питання щодо предметної компетенції Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2021 року у справі №823/56/17 врахував критерій суб`єктного складу спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, із яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову. За своїм змістом земельний спір, що виник із розпорядження уповноваженим органом землею, є складним і комплексним із правової точки зору. При прийнятті рішення про передачу земельної ділянки у власність ці органи, з одного боку, перебувають у статусі суб`єкта владних повноважень, а з другого реалізують право власності на землю територіальної громади. Крім того, таке рішення як правовий акт індивідуальної дії є підставою, з якої виникає речове право власності чи користування землею у суб`єктів приватного права.

Оспорювання рішення органу державної влади поглинається спором про речове, приватне право, яке як могло належати особі до звернення до цього органу, так і виникнути в результаті реалізації рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, але захист якого відбувається у порядку цивільного судочинства (стаття 15 ЦПК України) у спосіб, характерний для приватноправових відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/8018/17).

Отже, незважаючи на те, що предметом спору є рішення органу місцевого самоврядування, суть вимог в кінцевому результаті зводиться до конкуренції майнових прав на конкретну земельну ділянку, з одного боку - позивача, який має намір отримати на неї речове право, а з другого боку відповідача, за яким зареєстровано право власності на неї.

Таким чином, спір хоч і пов`язаний з оцінкою повноважень органу місцевого самоврядування щодо розпорядження земельною ділянкою, проте визначальним є існування речового права у інших осіб на цю земельну ділянку, що виключає можливість розгляду справи за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі №823/56/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №0740/993/18 викладно правовий висновок відповідно до якого якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 квітня 2019 року у справі №727/1002/17 щодо оцінки рішення органу місцевого самоврядування, пов`язаного з наданням в оренду земельної ділянки, яка є комунальною власністю, зазначила, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб`єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС України.

Схожих висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 727/10968/17 (провадження № 11-524апп18).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права.

Тому суд дійшов висновку про підвідомчість спору щодо правомірності рішення Водяницької сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 21.02.2023 №23-11/VIII «Про відмову укладення договору оренди землі на новий строк та припинення користування земельною ділянкою» господарському суду в порядку господарського судочинства.

Отже, подана до подання позовної заяви, заява про забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення Водяницької сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 21.02.2023 №23-11/VIII, підлягає розгляду за предметною підсудністю господарським судом, виходячи з визначеного предмета позову, який заявник має намір подати.

Вказане унеможливлює розгляд судом питання про забезпечення позову.

На підставі ч.7 ст.154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Оскільки Черкаському окружному адміністративному суду предметно не підсудний позов, який має бути поданий заявником, тому заяву про забезпечення позову необхідно повернути заявнику без розгляду.

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 06 серпня 2020 року у справі №Зп/9901/2/20.

Керуючись ст.ст. 150-154, 241-246, 294-295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фермерського господарства «Гідра» про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви, повернути без розгляду.

2. Копію ухвали направити позивачу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ