Справа № 580/5094/22
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року справа № 580/5094/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в загальному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

24.10.2022 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.12.2022, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.09.2022 №61 про відмову у призначенні пенсії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.07.2022 №61 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 06.07.2022.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що після досягнення 55-річного віку звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте рішенням №61 від 23.09.2022 позивачу з посиланням на п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки загальний стаж позивача складає 29 років 6 місяців 1 день, а пільговий 4 роки 3 місяці 9 днів. Позивач вважає, що органами Пенсійного фонду України було протиправно відмовлено у призначенні пенсії, оскільки його загальний стаж має складати 31 рік 5 місяців 9 днів, а пільговий 31 рік 4 місяці 9 днів.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проти позову заперечив. 21.12.2022 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що страховий стаж позивача складає 29 років 6 місяців 1 день, пільговий стаж за Списком №2 4 роки 3 місяці 9 днів з урахуванням фактично відпрацьованого часу в шкідливих умовах. За доданими документами до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано: період роботи згідно довідок від 28.08.2022 №28/02 від 25.08.2022 №119, оскільки довідки про пільговий характер роботи не відповідають вимогам Порядку підтвердження пільгового стажу, передбаченого пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 за формою згідно з додатковим №5 до зазначеної Постанови (не вказано фактично відпрацьований час, результати проведення атестації робочих місць, відпустки без збереження заробітної плати, відсутній підпис головного бухгалтера). З огляду на зазначене прийнято рішення від 23.09.2022 №61 про відмову у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відзив на позовну заяву не надав. 19.12.2022 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що позивач звертався до органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії від 06.07.2022 та 16.09.2022. За результатами розгляду вказаних заяв органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності були прийняті рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, а саме: №61 від 13.07.2022, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, та №61 від 23.09.2022, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою судді від 07.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.11.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 19.12.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 19.12.2022 прийнято заяву позивача від 19.12.2022 про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 24.01.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач та представник позивача адвокат Колісніченко Артур Сергійович у судове засідання не прибули.

За заявою представника позивача Колісніченка А.С. від 30.11.2022 судом була винесена ухвала про участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EasyCon.

Крім цього представник позивача адвокат Колісніченко Артур Сергійович у заяві від 30.11.2022 просив у разі не підключення його до відеоконференції проводити судове засідання у його відсутність.

Представник позивача адвокат Колісніченко Артур Сергійович був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання 07.02.2023, проте до відеоконференції не підключився.

Взявши до уваги клопотання представник позивача від 30.11.2022, суд здійснює судовий розгляд справи за його відсутності.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 24.01.2023 подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд здійснює розгляд справи у відсутність учасників справи у письмовому провадженні.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у позовній заяві та відзив на позовну заяву, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

06.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком за списком №2.

На підтвердження страхового та пільгового стажу роботи позивач надав трудову книжку серії НОМЕР_1 від 26.08.1987, згідно якої:

- з 01.09.1982 по 13.07.1985 навчався в середньому ПТУ №1 м. Шевченко, Мангишлак. обл.;

- з 31.07.1985 по 16.10.1987 працював на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта». Відповідно до ст. 44 Основ виправно-трудового законодавства СРСР і союзник республік час відбуття покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі у період з 11.04.1986 по 14.10.1987 не зараховувалось до трудового стажу;

- з 26.11.1987 по 23.10.1989 проходив строкову військову службу в Радянській Армії;

- з 14.11.1989 по 08.06.1992 працював на посаді високомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта»;

- з 29.07.1992 по 20.12.2002 працював на посаді електрозварника ручного зварювання на Кам`янському спиртзаводі (нова назва ДП «Кам`янський спиртогорілчаний комбінат»);

- з 20.05.2007 по 18.06.2007 працював на посаді охоронника в ДП «Ефорт-27»;

- з 05.12.2007 по 02.09.2008 працював на посаді газоелектрозварювальника 5-го розряду в ТОВ «Укрмедспецбуд»;

- з 26.10.2010 по 19.03.2019 працював на посаді електрозварника ручного зварювання в ДП «Косарський спиртовий завод» (нова назва ДП «Укрспирт»);

- з 25.03.2019 по 28.05.2021 працював на посаді електрогазозварювальника в ТОВ «Олімп».

Додатково на підтвердження пільгового стажу роботи за списком №2 позивач надав:

- довідку товариства з обмеженою відповідальністю «Oil Construction Company» (республіка Казахстан) №317 від 09.02.2018, уточнюючу особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення дострокової трудової пенсії та підтверджуючу постійну зайнятість на пільговій роботі, згідно якої позивач працював повний робочий день: з 31.07.1985 по 16.10.1987 на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта». У відповідності до ст. 44 Основ виправно-трудового законодавства СРСР та союзних республік час відбуття покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 01.04.1986 по 14.07.1987 не зараховується до загального та безперервного трудового стажу. Стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2 Розділ ХІІ, підрозділ 2130100а, позиція 11588 складає 08 місяців 12 днів; з 14.11.1989 по 08.06.1992 на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта». Стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2 Розділ ХІІ, підрозділ 2130100а, позиція 11588 складає 2 роки 06 місяців 24 дні; усього по Списку №2 3 роки 3 місяці 6 днів;

- довідку Кам`янського спиртово-горілчаного комбінату №11/02 від 29.06.2022, згідно якої позивач в період з 29.07.1992 по 19.12.2002 працював повний робочий день на посаді електрозварника ручного зварювання, 5 розряд. Виконана робота передбачена пільговим пенсійним забезпеченням за Списком №2 Розділ ХХХІІІ Загальні професії Підрозділу 906 (електрозварники ручного зварювання);

- довідку державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №411 від 07.09.2021, згідно якої позивач працював на Косарському МПД ДП «Укрспирт» з 26.10.2010 по 19.03.2019 повний робочий день на посаді електрозварника ручного зварювання, 5 розряд. Виконувана робота передбачена пільговим пенсійним забезпечення за Списком №2 Розділ ХХХІІІ Загальні професії підрозділу 906 (електрозварники ручного зварювання);

- довідку товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» №275 від 17.08.2021, згідно якої позивач працював на посаді електрогазозварника з 25.03.2019 по 28.05.2021;

- довідку державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №119 від 25.08.2022, згідно якої позивач працював на Косарському МПД ДП «Укрспирт» повний робочий день з 26.10.2010 по 17.01.2012 та з 26.12.2012 по 19.03.2019 на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду. Виконував роботу, передбачену пільговим пенсійним забезпечення за Списком №2 Розділ ХХХІІІ Загальні професії. Підстава постанова Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016;

- довідку Кам`янського спиртово-горілчаного комбінату №28/02 від 31.08.2022, згідно якої позивач працював на ДП «Кам`янський спиртогорілчаний комбінат» повний робочий день з 29.07.1992 по 20.12.2002 на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду. Виконував роботи, передбачені пільговим пенсійним забезпеченням за Списком №2 Розділ ХХХІІІ Загальні професії, підрозділ 906. Підстава постанова Ради Міністрів України №162 від 11.03.1994.

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області було визначено як структурний підрозділ, що призначає пенсію.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії №61 від 13.07.2022 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. Страховий стаж позивача складає 29 років 6 місяців, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу не зараховано періоди згідно довідки №11/02 від 29.06.2022 з 29.07.1992 по 19.12.2002; згідно довідки №04/317 від 09.02.2018 з 31.07.1985 по 16.10.1987 та з 14.11.1989 по 08.06.1992; згідно довідки №411 від 07.09.2021 з 26.10.2010 по 19.03.2019, оскільки пільгові довідки оформлені не належним чином, не відповідають додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

16.09.2022 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком за списком №2.

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було визначено як структурний підрозділ, що призначає пенсію.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №61 від 23.09.2023 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. Страховий стаж позивача складає 29 років 6 місяців 1 день, пільговий стаж за Списком №2 складає 4 роки 3 місяці 9 днів. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи згідно довідок №28/02 від 28.08.2022 та №119 від 25.08.2022, оскільки довідки про пільговий характер роботи не відповідають Порядку підтвердження пільгового стажу, передбаченої п. 20 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 за формою згідно з додатком №5 до зазначеної постанови (не вказано фактично відпрацьований час, результати проведення атестації робочих місць, відпустки без збереження заробітної плати, відсутній підпис головного бухгалтера).

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.01.2004 призначення пенсій регулюється Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-1V (далі Закон № 1058) та прийнятими на його виконання нормативно-правовими актами.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже пільговий стаж це період трудової діяльності в шкідливих, небезпечних або специфічних умовах упродовж повного робочого дня.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 призначення пенсій було врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-Х11 від 05.11.1992 (далі Закон №1788).

Згідно пункту б) ч. 1 ст. 13 Закону №1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, врегульований статтею 100 Закону №1788, яка передбачає, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік виробництв, робіт, професій, посад і показників, за якими період трудової діяльності може бути віднесений до пільгового стажу, затверджено постановами Кабінету Міністрів України.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок №383).

Згідно пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93

N 637.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 993 р. за №110, передбачено, що записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій" ( v0257217-95, va257217-95, vb257217-95 ).

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Пункт 20 Порядку № 637 передбачає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже в силу приписів ст. 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка, й лише у випадку її відсутності чи не зазначення в ній відомостей, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки.

Щодо необхідності підтвердження атестації робочих місць, то такий обов`язок виник після 21.08.1992, після набрання чинності поставою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992, якою затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці позивача та довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Oil Construction Company» (республіка Казахстан) №317 від 09.02.2018, уточнюючу особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення дострокової трудової пенсії та підтверджуючу постійну зайнятість на пільговій роботі, згідно якої позивач працював повний робочий день: з 31.07.1985 по 16.10.1987 на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта». У відповідності до ст. 44 Основ виправно-трудового законодавства СРСР та союзних республік час відбуття покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 01.04.1986 по 14.07.1987 не зараховується до загального та безперервного трудового стажу. Стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2 Розділ ХІІ, підрозділ 2130100а, позиція 11588 складає 08 місяців 12 днів; з 14.11.1989 по 08.06.1992 на посаді вишкомонтажника-зварювальника у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта». Стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №2 Розділ ХІІ, підрозділ 2130100а, позиція 11588 складає 2 роки 06 місяців 24 дні; усього по Списку №2 3 роки 3 місяці 6 днів.

Отже період роботи позивача у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта» на посаді вишкомонтажника-зварювальника 3 роки 3 місяці 6 днів підтверджується уточнюючою довідкою ТОВ «Oil Construction Company» (республіка Казахстан) №04/317 від 09.02.2018, тому підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за списком №2.

Щодо незарахування до пільгового стажу роботи за списком №2 періоду роботи згідно довідки ТОВ «Oil Construction Company» (республіка Казахстан) №04/317 від 09.02.2018, то у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 13.07.2022 №61 підстави відмови не зазначені, а у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 23.09.2022 №61 вказано, що вона оформлена неналежним чином. оскільки не відповідає додатку 5 Порядку №637. Водночас у чому полягає невідповідність не зазначено.

Отже вказані рішення в частині відмови у зарахуванні до пільгового стажу за списком №2 періоду роботи згідно довідки ТОВ «Oil Construction Company» (республіка Казахстан) №04/317 від 09.02.2018 є необгрунтованими.

Щодо періоду роботи з 29.07.1992 по 20.12.2002 на посаді електрозварника ручного зварювання на Кам`янському спиртзаводі (нова назва ДП «Кам`янський спиртогорілчаний комбінат») судом встановлено, що у трудовій книжці позивача зазначена лише посада газоелектрозварника.

При зверненні за призначенням пенсії позивач надав довідку, уточнюючу пільговий характер роботи, видану Кам`янським спиртогорілчаним заводом вих №11/2 від 29.06.2022, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 13.07.2022 №61 до пільгового стажу роботи за списком №2 не зарахований вказаний період роботи, так як довідка оформлена з порушенням Порядку №637.

Щодо періоду роботи з 26.10.2010 по 19.03.2019 на посаді електрозварника, електрозварника ручного зварювання в ДП «Косарський спиртовий завод» (нова назва ДП «Укрспирт»), то на підтвердження пільгового стажу роботи з 26.10.2010 по 19.03.2019 позивач 06.07.2022 надав довідку, уточнюючу пільговий характер роботи, видану Косарським МПД ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 07.09.2021 №411, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 13.07.2022 №61 до пільгового стажу роботи за списком №2 не зарахований вказаний період роботи, так як довідка оформлена з порушенням Порядку №637.

Зі змісту додатку 5 до Порядку №637 вбачається, що довідка має назву: «Довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», в той час як довідка вих №11/2 від 29.06.2022 та довідка від 07.09.2021 №411 містять назву «Довідка, уточнююча характер роботи», та у них не міститься посилання на додаток №5.

Щодо інших вимог, то довідка вих. 11/02 від 29.06.2022 та довідка від 07.09.2021 №411 містять період роботи, назву посади (професії), зайнятість протягом повного робочого дня, посилання на розділ, підрозділ, постанову Кабінету Міністрів України, якою затверджено список №2, а також перелік первинних документів, на підставі яких видана довідка.

Отже судом встановлено лише невідповідність формальних ознак довідок, в той час як у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 13.07.2022 №61 взагалі не зазначено, у чому полягає їх невідповідність додатку №5, тому неврахування довідки вих. 11/02 від 29.06.2022 та довідки від 07.09.2021 №411 для підтвердження пільгового стажу роботи позивача за списком №2 є протиправним.

З огляду на зазначене рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 13.07.2022 №61 підлягає скасуванню.

У подальшому за результатами перевірки згідно акту перевірки від 02.08.2022 №2300-1103-1/4102 Кам`янський спиртогорілчаний завод видав довідку від 31.08.2021 №28/02 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за формою, передбаченою додатком №5 до Порядку №637, проте згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 23.09.2022 №61 період роботи з 29.07.1992 по 19.12.2002 не зарахований до пільгового стажу за списком №2 у зв`язку з невідповідністю вказаної довідки формі, передбаченої додатком 5 до Порядку №637, а саме: не вказано фактично відпрацьований час, результати проведення атестації робочих місць, відпустки без збереження заробітної плати, відсутній підпис головного бухгалтера.

Проте як вбачається з акта Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04.08.2022 №2300-1103-1/4155, складеного за результатами перевірки достовірності документів, що надаються для призначення (перерахунку) пенсій встановлено наявність на підприємстві відомостей про нарахування заробітної плати за весь період роботи позивача та проведення атестації робочого місця згідно наказу від 15.01.1999 №1-В «Про результати атестації робочих місць по визначенню права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 і №2, де у переліку професій, які дають право на пільгову пенсію згідно списку №2», значиться посада «Електрозварники ручного зварювання», код професії 19906.

Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області не надало оцінку вказаним обставинам, отже рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.09.2022 №61 в цій частині є необгрунтованим.

Щодо періоду роботи позивача з 26.10.2010 по 19.03.2019, то за результатами перевірки згідно акту перевірки від 02.08.2022 №2300-1103-1/4102 Косарське МПД ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» видало довідку від 25.08.2022 №119 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за формою, передбаченою додатком №5 до Порядку №637, проте згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 23.09.2022 №61 період роботи з 26.10.2010 по 19.03.2019 не зарахований до пільгового стажу за списком №2 у зв`язку з невідповідністю вказаної довідки формі, передбаченої додатком 5 до Порядку №637, а саме: не вказано фактично відпрацьований час, результати проведення атестації робочих місць, відпустки без збереження заробітної плати, відсутній підпис головного бухгалтера.

Водночас Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області частково зарахувало до пільгового стажу роботи позивача за списком №2 у періоді роботи з 26.10.2010 по 19.03.2019 згідно акту перевірки від 02.08.2022 №2300-1103-1/4102, а саме: з 26.10.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 11.10.2011; з 01.01.2012 по 15.01.2012; з 26.12.2012 по 31.12.2012; з 01.01.2013 по 16.04.2013; з 01.01.2014 по 15.03.2014; з 01.01.2015 по 06.06.2015; з 01.01.2016 по 02.10.2016; з 01.01.2017 по 02.10.2017; з 01.01.2018 по 05.09.2018; з 01.01.2019 по 15.02.2019, всього 4 роки 3 місяці 9 днів (а.с. 157).

Як вбачається з акта перевірки від 02.08.2022 №2300-1103-1/4102, проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, до пільгового стажу роботи позивача зараховано фактичний період роботи, за виключенням основних та додаткових відпусток, відпусток без збереження заробітної плати, періодів, у яких були скорочений робочий день чи скорочена робоча неділя, та період з 18.01.2012 по 25.12.2012 у зв`язку з тим, що вказаний період атестацією не підтверджений.

Згідно пункту 2 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками ( 36-2003-п ), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно пункту 7 Порядку №383 у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні.

Проте Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області не обгрунтувало розрахунок пільгового стажу роботи за списком №2 всього 4 роки 3 місяці 9 днів, та з яких конкретно підстав не включило до пільгового стажу роботи позивача за списком №2 інших періодів, тому рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.09.2022 №61 є необгрунтованим.

Щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 18.01.2012 по 25.12.2012 у зв`язку з тим, що вказаний період атестацією не підтверджений, суд зазначає наступне.

Пунктом 4 Порядку №383 передбачено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету

Міністрів України від 01.08.92 N 442 ( 442-92-п ) (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова ( 442-92-п ) набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду

роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і

чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер

праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць ( 442-92-п ), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками ( 36-2003-п ), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання

наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Судом встановлено, що вперше атестація робочих місць проведена ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» згідно наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 18.01.2007, отже діяли до 18.01.2012 року.

У подальшому повторна атестація робочих місць проведена згідно розпорядження від 26.12.2012 №127-В та розпорядження від 25.07.2017 №69-В Косарського МПД ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», якими затверджено перелік робочих місць, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1, зокрема, за посадою газоелектрозварника ручного зварювання.

Отже період роботи з 18.01.2012 по 25.12.2012 атестацією не підтверджений у зв`язку з несвоєчасним проведенням повторної атестації робочого місця позивача.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Такі висновки Верховного Суду України підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, згідно з яким непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи висновки Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до пільгового стажу за списком №2 періоду роботи позивача з 18.01.2012 по 25.12.2012 з мотивів непідтвердження черговою атестацією є протиправними.

Щодо зарахування до пільгового стажу за списком № 2 періоду навчання позивача з 01.09.1982 по 13.07.1985 в середньому ПТУ №1 м. Шевченко, Мангишлакської області по професії електрозварювальник ручного зварювання, що підтверджується копією диплома НОМЕР_2 від 13.07.1985 та періоду служби в Радянській Армії з 26.11.1987 по 23.10.1989 суд зазначає таке.

Як зазначено вище, згідно ч. 4 статті 24 Закону №1058 інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 №;103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином за певних умов до пільгового стажу може бути зарахований час навчання у професійно-технічному училищі та військової служби.

Визначаючи статус навчального закладу слід застосовувати законодавство, яке було чинним на час навчання позивача.

Так, на момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювались Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки від 28.06.1974 №2778-V111 «Про народну освіту».

Згідно вказаного Закону професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу.

Особам. які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці- атестат з відзнакою. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився- диплом з відзнакою.

Оскільки позивач закінчив середнє ПТУ №1 м. Шевченко, Мангишлакської області та згідно диплому НОМЕР_2 від 13.07.1985 йому присвоєна кваліфікація електрозварник ручного зварювання третього розряду, і через 17 днів після закінчення працевлаштувався до Вишкомонтажної контори Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта» вишкомонтажником-зварювальником, тобто на посаду, яка передбачена списком №2, період навчання, всього 2 роки 10 місяців 13 днів, підлягає зарахуванню до його пільгового стажу за списком №2.

Щодо зарахування до пільгового стажу за списком №2 періоду військової служби в Радянській армії суд зазначає таке.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII визначено умови зарахування військової служби до страхового, в т.ч. пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії.

Законом України « Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» від 02.06.2005 №2636-IV були внесені доповнення до абзацу другого пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" такого змісту: "Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах".

Отже умовою зарахування до пільгового стажу строкової військової служби є та, що на момент призову особа повинна навчатись за фахом у професійно-технічному навчальному закладі або працювати за професією або займати посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Оскільки позивачу не зараховано до загального та до пільгового стажу період роботи з 11.04.1986 по 14.10.1987 у зв`язку з відбуванням покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі, військова служба також не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за списком №2.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідачами не надана оцінка всім обставинам, які мають значення для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах, отже оскаржувані рішення є протиправними і підлягають скасуванню, а позовні вимоги вцій частині підлягають задоволенню

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 06.07.2022 суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058 призначення пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Отже призначення пенсій відноситься до повноважень органів Пенсійного фонду України.

Натомість згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) рішення суб`єктами владних повноважень: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом, прийняті відповідачами рішення про відмову у призначенні пенсії є необгрунтованими, позаяк не враховані всі документи, які підтверджують пільговий характер роботи, не обгрунтовано розрахунок пільгового стажу за списком №2, не врахований період навчання у професійно-технічному училищі та пільговий стаж роботи у Вишкомонтажній конторі Виробничого об`єднання «Мангишлакнафта», внаслідок чого з наявних матеріалів справи не вбачається можливим встановити, чи наявний у позивача пільговий стаж роботи за списком №2 12 років 6 місяців.

За вказаних обставин позовна вимога про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 06.07.2022 є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Ч. 2 вказаної статті передбачає, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи обставини справи суд вважає за можливе застосувати ефективний спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання повторно розглянути заяви позивача від 06.07.2022 та від 16.09.2022 та прийняти рішення про призначення пенсії чи про відмову у призначенні з врахуванням висновків суду.

Суд також зазначає, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області спірні рішення не приймало, заявлені до нього позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що рішення про відмову у призначенні пенсії позивача від 23.09.2022 №61 було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, саме на нього слід покласти обов`язок повторно розглянути заяви позивача від 06.07.2022 та від 16.09.2022.

Отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до задоволених вимог.

Позивачем був сплачений судовий збір на загальну суму 1984 грн 80 коп.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 992 грн 40 коп (1984 грн 40 коп х 50%).

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію договору про надання професійної правничої допомоги №17/10/2022 від 17.10.2022; копію акту виконаних робіт від 12.02.2023 за договором від 17.10.2022 №17/10/2022; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги пов`язаних із розглядом справи у суді першої інстанції від 12.02.2023.

Згідно акту виконаних робіт від 12.02.2023 за договором від 17.10.2022 №17/10/2022 адвокатське бюро «Артура Колісніченка» надало позивачу наступну правничу допомогу:

- консультування позивача щодо можливих шляхів захисту його прав, перспектив та порядку судового шляху захисту 1 год. на суму 1000 грн;

- аналіз та дослідження наданих позивачем документів та документів, зібраних з інших джерел, а саме: паспорта позивача та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; витягу з демографічного реєстру; диплому серії НОМЕР_2 від 13.07.1985; трудової книжки серії НОМЕР_3 ; уточнюючої довідки №04/317 від 09.02.2018 з довідкою про заробіток; довідки №3/2/423 від 13.07.2021; уточнюючої довідки №11/02 від 29.06.2022 з довідкою про перейменування та наказом про проведення атестації; уточнюючої довідки №411 від 07.09.2021 з довідкою про перейменування реорганізації та розпорядженнями про проведення атестації; довідки №275 від 17.08.2021; відповіді від 27.09.2022 2,5 год на суму 2500 грн;

- аналіз та дослідження практики Верховного Суду щодо спірних питань: постанов Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 та від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а; постанов Верховного Суду від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а, від 10.09.2021 у справі №178/611/17, від 17.07.2019 у справі №686/16852/16-а, від 11.07.2022 у справі №160/6695/21, від 08.07.2021 у справі №638/14056/15-а, від 27.03.2020 у справі №496/1192/17, від 15.09.2021 у справі №822/1362/18; від 08.09.2022 у справі №200/8337/20-а, від 31.05.2022 у справі №227/1722/17, від 18.05.2022 у справі №711/10224/12, від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а, від 13.04.2022 у справі №520/12293/2020, від 28.08.2018 у справі №826/6382/17, від 27.11.2018 у справі №П/811/698/17, від 22.01.2019 у справі №825/1287/16, від 31.01.2019 у справі №760/10803/15-а, кількість годин 2,5 год, ціна за годину 1000 грн, всього 2500 грн;

- складання адміністративного позову по спірних правовідносинах 10 год на суму 10 000 грн;

- складання документів правового характеру, а саме: заяви про усунення недоліків позовної заяви; заяви про уточнення позовних вимог; заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; заяви про відкладення судового засідання; заяви про розподіл судових витрат 4 год на суму 4000 грн.

Відповідач проти стягнення витрат на правничу допомогу заперечив з тих підстав, що розмір такої суми має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, а також зазначив, що позивач не надав на підтвердження понесення вказаних витрат відповідних платіжних документів та надання правничої допомоги документально не підтверджено.

Надавши оцінку доказам. які підтверджують надання правової допомоги, суд зазначає таке.

Підстави для стягнення витрат на правничу допомогу за надання консультацій, дослідження документів та судової практики, складання заяв про усунення недоліків позовної заяви, уточнення позовних вимог, заяви про уточнення позовних вимог, відкладення судового засідання, відсутні, оскільки вказані послуги не є окремими видами правової допомоги, а є складовими з підготовки та подання позову до суду та розгляду справи у суді.

Витрати на правничу допомогу в частині складання позовної заяви на суму 20 000 грн підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Справа розглядалась у загальному позовному провадженні, призначались підготовчі засідання 28.11.2022, 19.12.2022, 10.01.2023, 24.01.2023 та судове засідання 07.02.2023.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат Колісніченко А.С. не брав участі у підготовчому та судовому засіданнях.

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Колісніченком А.С. та була направлена ним до суду засобами поштового зв`язку.

Враховуючи, що справа не є справою незначної складності, а також те, що представником позивача адвокатом Колісніченком А.С. не здійснювалось представництва інтересів позивача у підготовчих та судових засіданнях, суд дійшов висновку, що заявляючи вимогу про стягнення 20 000 грн витрат на правничу допомогу, позивачем порушено принцип співмірності та розумності розміру таких витрат.

Підстави щодо стягнення витрат на складання заяви про усунення недоліків позовної заяви відсутні, оскільки ці витрати є складовою витрат на складання позовної заяви.

Щодо витрат на правничу допомогу в складанні заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, то відповідно до ч. 1 та 2 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, подавши заяву не пізніше ніж за 5 днів до судового засідання. Отже подання письмової заяви про участь у розгляді справи у режимі відеоконференції є реалізацією права позивача чи його представника на участь у судовому засіданні поза межами суду, тому витрати на подання такої заяви не є необхідними для розгляду справи, у зв`язку з чим компенсації за рахунок відповідача не підлягають.

Підстави для стягнення витрат в частині складання заяви про розподіл витрат також відсутні, оскільки складання такої заяви не пов`язане із розглядом спору по суті.

З урахуванням викладеного та підтвердження доказами надання правничих послуг щодо складання позовної заяви та подання її до суду та заяви про уточнення позовних вимог суд дійшов висновку, що 5000 грн., є справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим розміром відшкодування витрат на правничу допомогу.

Водночас враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача належить стягнути 2500 грн витрат на правову допомогу.

Посилання відповідача на відсутність платіжних документів є необгрунтованими, оскільки за висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 25.05.2021 у справі №640/2076/19 Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, безвідносно до наявності в матеріалах справи відповідних платіжних документів.

Керуючись ст.5, 9, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.07.2022 №61 про відмову у призначенні пенсії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.09.2022 №61 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ) повторно розглянути заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 06.07.2022 та від 16.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 та прийняте відповідне рішення з врахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО