Справа № 200/2811/22
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року справа №200/2811/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Казначеєв Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 200/2811/22 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

15 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням періоду роботи з 02.03.1991 р. по 02.03.1993 р. державним нотаріусом Другої добропільської нотаріальної контори; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зробити перерахунок та виплачувати мені щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, зарахувавши на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів до стажу роботи суддею, що дає право на доплату за вислугу років понад 20 років, період роботи з 02.03.1991 р. по 02.03.1993 р. державним нотаріусом Другої добропільської нотаріальної контори.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що як судді у відставці, на виконання рішення суду перераховано довічне грошове утримання в розмірі 64 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду.

04 січня 2022 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу роботи суддею, що дає право на доплату за вислугу років понад 20 років, період роботи з 02.03.1991 р. по 02.03.1993 р. державним нотаріусом Другої добропільської нотаріальної контори. Відповідач відмовив в такому перерахунку. Тому просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 200/2811/22 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням періоду роботи з 02.03.1991 р. по 02.03.1993 р. державним нотаріусом Другої добропільської нотаріальної контори. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зробити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, зарахувавши на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів до стажу роботи суддею, що дає право на доплату за вислугу років понад 20 років, період роботи з 02.03.1991 р. по 02.03.1993 р. державним нотаріусом Другої добропільської нотаріальної контори.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів період роботи на посаді державного нотаріуса не може бути зараховано до стажу роботи судді.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно з Рішенням сесії Донецької обласної ради народних депутатів від 25.02.1993 р. позивача було обрано народним суддею Добропільського районного народного суду Донецької області.

Згідно з наказом начальника управління юстиції виконкому Донецької обласної ради народних депутатів №65 від 02.03.1993 р. позивач приступив до виконання обов`язків судді з 02.03.1993 р.

22.05.2018 р. наказом Голови Апеляційного суду Донецької області №165к від 22.05.2018 р. позивач був звільнений у відставку.

Згідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2021 р. позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 64% від суддівської винагороди діючого судді.

04 січня 2022 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу роботи суддею, що дає право на доплату за вислугу років понад 20 років, період роботи з 02.03.1991 р. по 02.03.1993 р. державним нотаріусом Другої добропільської нотаріальної контори.

26 січня 2022 р. позивачем отримано відповідь на свою заяву №1977-150/Н-15/8-0500/22, в якій було відмовлено в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням періоду роботи з 02.03.1991 р. по 02.03.1993 р. державним нотаріусом Другої добропільської нотаріальної контори.

Не погодившись з рішенням про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач звернувся до суду з позовом про перерахунок.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон від 2 червня 2016 року № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина друга статті 142 Закону №1402-VI).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Судом встановлено, що відповідач приймаючи спірне рішення, дійшов висновку, що відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів період роботи на посаді державного нотаріуса не може бути зараховано до стажу роботи судді.

На час призначення позивача суддею, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України від 15.12.1992 р. № 2862 Про статус суддів (у редакції, що діяла на момент прийняття позивача на посаду судді) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

При цьому робота на посаді державного нотаріуса є професійною діяльністю відповідно до приписів Закону України Про нотаріат .

Відповідно до ст. 137 Закону №1402-УІІІ Про судоустрій і статус суддів (в редакції, чинній з 05.08.2018 р.) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абз. 4 п. 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.06.2018 р. №2447-УІІІ Про Вищий антикорупційний суд, яким внесено зміни до ст. 137 Закону №1402-УІП Про судоустрій і статус суддів, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Судом встановлено, що позивач в період з 02.03.1991 р. по 02.03.1993 р. працював державним нотаріусом Другої добропільської нотаріальної контори.

Таким чином, суд зазначає про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, додатково двох років роботи в галузі права (державний нотаріус).

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №9901/140/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі « 11-1481-18 від 30.05.2019 року дійшла висновку, що внесенні до ст. 137 Закону №1402-УПІ Про судоустрій і статус суддів зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення па посаду судді етапом на дату призначення особи па посаду судді.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Вищезазначені обставини не спростовані відповідачем та підтверджуються матеріалами справи.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, додатково двох років роботи в галузі права який мав бути врахований при нарахуванні відсотків при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставки.

Разом з цим, як було встановлено судом вищезазначений період роботи в галузі права не було зараховано до суддівського стажу позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 200/2811/22 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 200/2811/22 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв