Справа № 120/1156/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 квітня 2023 р. Справа № 120/1156/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до головних управлінь Пенсійного фонду України у Вінницькій та Харківській областях.

Позовні вимоги обґрунтовано прийняттям органу Пенсійного фонду України протиправного рішення про відмову у призначенні та перерахунку пенсії відповідно до Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" на підставі довідок головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області від 28.11.2022 року.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заперечило щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що у позивача наявний факт призначення пенсії за віком згідно з Законом України від 16.12.1993 року № 3723-XII " Про державну службу", а відтак раніше призначені пенсії в порядку та на умовах, визначених Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу", не перераховуються. Також відповідач зазначив, що у позивача відсутні 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби станом на 01.05.2016 року.

Правом на подання відзиву скористалося головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області. У даному відзиві головним управлінням зауважено, що відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою КМУ від 14.09.2016 № 622, право на призначення пенсії державного службовця реалізується, якщо до набрання чинності Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" особі не було призначено пенсії за Законом України від 16.12.1993 року № 3723-XII " Про державну службу".

28.03.2023 року судом прийнято ухвалу про витребування доказів в органу Пенсійного фонду щодо пенсійного забезпечення позивача.

На виконання вимог ухвали головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області надано необхідні матеріали.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачу 16.04.2014 року призначена пенсія за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII " Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XI).

Надалі, відповідно до заяви позивача від 13.04.2018 року, було здійснено переведення на пенсію за віком на загальних підставах - відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Після призначення пенсії особа продовжувала працювати на посаді державного службовця, що підтвердужується відомостями з трудової книжки позивача.

З метою здійснення перерахунку пенсії та отримання пенсійної виплати державного службовця з урахуванням складових заробітної плати, позивач звернувся до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою.

За наслідками розгляду даної заяви, рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 16.01.2023 року № 19 було відмовлено у здійсненні перерахунку, з огляду на те, що у позивача наявний факт призначення пенсії за віком за Законом № 3723-XI.

Вважаючи дане рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом № 1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, визначені Законом № 889-VIII.

Відповідно до статті 90 цього Закону, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із п.п. 1 п. 2 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.93 року N 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.93 року (далі Закон N 3723-XII), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до доводів головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області у відзиві, позивач станом на 01.05.2016 року не перебуває на посаді державного службовця, а стаж роботи позивача на державній службі станом на 01.05.2016 року складає 17 років 2 місяці 8 днів. Відтак, у нього не виникає юридичного права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Проте суд спростовує доводи відповідача з огляду на те, що на момент набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016 року) позивач займав посаду державної служби, яка зарахована йому у стаж державної служби відповідно до відомостей з розпорядження № 801919 від 23.05.2018 року (а.с. 38) та підтверджується відомостями з трудової книжки позивача (а.с. 14). Таким чином, до позивача застосовується положення щодо наявності у нього не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Також суд зазначає те, що позивачем зазначено та не спростовується відповідачами те, що станом на 28.11.2022 року страховий стаж державної служби становить 24 роки 3 місяці 13 днів.

Суд при вирішенні спору спростовує доводи представників органів Пенсійного фонду, викладені у відзивах на позов відносно підстав відмови позивачу у переведенні із пенсії за віком за Законом № 1058-IV на пенсію за віком державного службовця за Законом № 889-VIII, які відповідають змісту та обґрунтовують рішення відповідача від 16.01.2023 року № 19 через наявний факт призначення пенсії за Законом № 3723-XII, з огляду на наступне.

Абзацом 2 пункту 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV регламентовано, що особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Тобто позивач має визначене законом право на переведення на попередній вид пенсії, визначений Законом України "Про державну службу".

Разом з тим, відповідно до п. 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 р. № 622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.122015 р. № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону.

Однак суд вважає за необхідне звернути увагу, що вперше пенсія за віком згідно Закону України "Про державну службу" призначена за заявою позивача 15.04.2014 року, а тому відсутні підстави вважати, що в межах спірних правовідносин йдеться про призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", вперше. За наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє останній після призначення пенсії, перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

Крім того, статтею 22 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними; конституційні права свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 роз`яснив своє розуміння словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України.

Так, Конституційний Суд України вважає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав і свобод є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними.

При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованим висновок відповідача про відсутність у позивача права на отримання пенсії державного службовця за віком, передбаченої ст. 37 Закону N 3723-XII.

Вирішуючи даний спір по суті встановлено, що органом Пенсійного фонду відмовлено в перерахунку пенсії позивачу згідно наданих довідок про складові заробітної плати. З метою недопущення ототожнення понять "призначення" та "перерахунку" та захисту прав позивача, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

З дня набрання чинності Законом № 889-VIII пенсійне забезпечення суб`єкта права на конституційну скаргу та інших державних службовців унормовано Законом № 1058-IV як загальним законом, що регулює відносини між усіма суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас право на призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII як спеціального закону збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII. Проте цим особам не надано права на перерахунок розміру призначених їм пенсій.

Конституційний Суд України у рішенні від 23.12.2022 року № 3-р/2022 зазначив, що юридичний механізм перерахунку розмірів пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги є однією з конституційних гарантій дієвості права на соціальний захист.

У зв`язку з тим, що в підпункті 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII немає посилання на статтю 37-1 Закону № 3723-XII, для суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, унеможливлено перерахунок розмірів пенсій, тобто їх осучаснення. Унаслідок цього існує відмінність у розмірах пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону № 723-XII, залежно від часу призначення пенсій.

З огляду на наведене Конституційний Суд України визнав, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII суперечить частині другій статті 3, частинам першій, другій статті 8, частині першій статті 24, статті 46 Конституції України в тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" передбачено, що якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає або суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

З урахуванням вищезазначеного та того факту, що позивач після призначення пенсії, працюючи на державній службі, сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до вимог ст. 37 Закону № 3723-XII, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення та перерахунок пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 28.11.2022 року № 200-Ф, №201-Ф.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.код НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ), головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківський області від 16.01.2023 року № 19 щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 згідно наданих довідок про складові заробітної плати від 28.11.2022 року № 200-Ф, № 201-Ф для призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 28.11.2022 року пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 28.11.2022 року № 200-Ф, № 201-Ф.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович