Справа № 520/6006/22
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 р. Справа № 520/6006/22

Харківський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 /, РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області з проведення службового розслідування стосовно старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - наказ ГУНП в Харківській області від 07.03.2022 р. № 166 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області»;

- визнати протиправним та скасувати частину індивідуального акту - наказ ГУНП в Харківській області від 09.03.2022 № 137о/с «По особовому складу», в частині звільнення за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби майора поліції ОСОБА_1 старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області;

- зобов`язати з Головного управління Національної поліції в Харківській області виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 09.03.2022 р. по дату поновлення на службі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що у період з 14.02.2022 по 24.02.2022 він проходив навчання, як слухач курсів спеціалізації інституту післядипломної освіти ХНУВС, однак з моменту початку збройної агресії російської федерації керівництво ХНУВС надало вказівку слухачам не прибувати на навчання та очікувати подальших вказівок. Одночасно з цим позивач вказав, що йому у встановленому порядку не доведено до відома зміст наказу ХНУВС від 26.02.2022 № 101 «Про направлення здобувачів освіти університету до Національної поліції», а відтак позивачу не повідомлено куди йому слід прибути для виконання службових обов`язків, не визначено робоче місце та не забезпечено необхідними для роботи засобами відповідно до вимог Кодексу законів про працю України. Позивач вказує, що с. Подвірки Харківської області, де він перебував з 24 лютого 2022 року, входять до району бойових дій з початку російської агресії, що було перешкодою для прибуття на місця служби в м. Харків, а наявні перебої з електропостачанням позбавили позивача можливості повідомити керівництво про підстави відсутності на робочому місці.

Позивач вважає, що під час службового розслідування відповідачем не досягнена мета такого розслідування, так як не встановлено причин не виходу на службу, не встановлена провина позивача, а також не досліджено і не надано оцінки поважності причин неприбуття на службу, що унеможливлює притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Так, позивач вважає, що відповідачем під час проведення службового розслідування було грубо порушено право на захист, так як не надано можливості надати письмове пояснення за фактом порушення службової дисципліни, відповідачем не здійснено заходів з ознайомлення позивача з наказом про застосування дисциплінарного стягнення та не направлено витягів з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення, що свідчить про упередженість такого розслідування.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача 08.08.2022.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що під час проведення службового розслідування підтверджено факт, що старший інспектор ювенальної превенції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 безпідставно покинув місце служби, не брав участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, тим самим вчинив дисциплінарний проступок.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2022 року начальником Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 сформовано та скеровано полковнику поліції, начальнику ГУНП в Харківській області рапорт, в якому вказано, що 27.02.2022 майор поліції ОСОБА_1, старший інспектор ювенальної превенції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, перестав виходити на роботу, на телефонні дзвінки не відповідає, місцезнаходження останнього не відоме.

Наказом ГУНП в Харківській області від 07.03.2022 № 427 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування за обставинами, викладеними у рапорті начальника ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_2 від 02.03.2022 відносно старшого інспектора ювенальної превенції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 та його відсутності на службі без поважних причин з 27.02.2022 по 07.03.2022.

Вказаний наказ прийнято на підставі ст. 14,15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893.

Рапортом т.в.о. заступника начальника - начальника ВСР УГІ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 зафіксовано, що на виконання наказу ГУНП в Харківській області від 07.03.2022 № 427 проводились заходи щодо направлення рекомендованим листом на адресу місця проживання майора поліції ОСОБА_1 для виклику для надання пояснень по суті. Однак встановлено, що відділення поштового звязку № 52 м. Харків - Центр поштового зв`язку № 1 м. Харків «Харківська дирекція Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» станом на 07.03.2022 в умовах воєнного стану та збройної агресії російської федерації на території Харкова та Харківської області не працює, рекомендовані листи не приймає та не відправляє.

07.03.2022 начальником НУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_3 затверджено висновок службового розслідування відносно старшого інспектора ювенальної превенції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , в якому зафіксовано, що опитаний начальник ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_2 пояснив, що 02.03.2022 він підчас прибуття до підпорядкованого йому підрозділу виявив відсутність старшого інспектора ювенальної превенції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , який безпідставно був відсутній на службі без поважних причин з 27.02.2022 по 07.03.2022. На телефонні дзвінки останній не відповідає, про обставини свого неприбуття керівництву ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 не повідомив. Майор поліції ОСОБА_1 про перебування на лікарняному або інші причини своєї неявки до підрозділу в період з 27.02.2022 по 07.03.2022 керівництво ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області не повідомляв.

З метою встановлення більш детальних обставин події та причин відсутності з 27.02.2022 по 07.03.2022 на службі відсутність старшого інспектора ювенальної превенції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 останньому на його мобільний номер НОМЕР_2 неодноразово були здійснені телефонні дзвінки, але він був відключений та ніхто не відповідав.

Таким чином, в ході службового розслідування встановлено, що з 27.02.2022 по 07.03.2022 старший інспектор ювенальної превенції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, не брав участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, тим самим вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

На підставі вищевикладеного, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в недотриманні вимог пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» до старшого інспектора ювенальної превенції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

З урахуванням порушень, які були встановлені дисциплінарною комісією під час проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пункту 1 частини 1 статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до старшого інспектора ювенальної превенції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, що зафіксовано в наказі ГУНП в Харківській області від 07.03.2022 № 166 (а.с. 166).

Наказом ГУНП в Харківській області від 09.03.2022 № 137 о/с старшого інспектора ювенальної превенції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач не погоджуючись з правомірністю звільнення зі служби в поліції, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (ч.3 ст.11 Закону).

Згідно з ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено обов`язки поліцейських. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.1 та 2 ст.19 Закону №580-VIII).

Законом України від15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно із ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень (ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Отже проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною 3 ст.13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із ст.14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Таким чином, враховуючи те, що до начальника ГУНП в Харківській області надійшов рапорт начальника Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області Коваленка Е. від 02.03.2022 щодо факту відсутності на роботі майора поліції ОСОБА_1 з 27.02.2022, то вказане є належною підставою для ініціювання проведення службового розслідування за фактом можливого вчинення майором поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у вигляді прогулу.

Відтак позовні вимоги щодо визнання протиправних дій відповідача щодо проведення службового розслідування щодо майора поліції ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

У висновку за результатами службового розслідування, у том числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Аналогічні положення закріплені і у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від07.11.2018 №893, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі Порядок).

Крім того вказаним Порядком передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1 Розділу VII Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Як встановлено судом, підставою для проведення службового розслідування став рапорт начальника Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області Коваленка Е. від 02.03.2022 щодо факту відсутності на роботі майора поліції ОСОБА_1 з 27.02.2022, який на телефонні дзвінки не відповідає, місцезнаходження якого невідоме.

Вказане підтверджується поясненнями ОСОБА_4 від 07.03.2022 та ОСОБА_5 від 07.03.2022.

Довідкою від 07.03.2022 за підписом т.в.о. заступника начальника управління - начальника ВСР УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 зафіксовано обставини здійснення неодноразових дзвінків на мобільний телефонний номер майора поліції ОСОБА_1 НОМЕР_2 з метою встановлення більш детальних обставин події та його відсутності на робочому місці з 27.02.2022 по 07.03.2022, однак вказаний номер був відключений, на дзвінки ніхто не відповідав.

07.03.2022 року в рамках службового розслідування сформовано акт про відсутність на службі та невиконання своїх службових обов`язків майором поліції ОСОБА_1 за підписами начальника УГІ ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_7, т.в.о. заступника начальника управління - начальника ВП УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5, т.в.о. заступника начальника управління - начальника ВСР УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6, в якому зафіксовано обставини того, що майор поліції в умовах воєнного стану відсутній на службі без поважних причин з 27.02.2022 по 07.03.2022.

Факт невиходу на службу не заперечується позивачем, який у позовній заяві вказав, що з 24.02.2022 перебував за місцем свого мешкання в с. Подвірки Харківського району.

Позивач визнає той факт, що він з 24.02.2022 перебував за місцем свого мешкання в с. Подвірки Харківського району, тобто поза місцем дислокації свого підрозділу.

Так, свою відсутність за межами дислокації підрозділу у м. Харків, ОСОБА_1 пояснює тим, що Наказом ХНУВС від 14.02.2022 року № 62 о/с старший інспектор сектору превенції Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 зарахований слухачем курсів спеціалізації інституту післядипломної освіти Харківського національного університету внутрішніх справ та приступив до навчання.

Як вбачається з листа Харківського національного університету внутрішніх справ від 19.07.2022 № 1/1615, з початком збройної агресії російської федерації проти України на виконання наказу МВС від 24.02.2022 № 164 «Про залучення здобувачів освіти ЗВО МВС до Національної поліції» з метою забезпечення публічної безпеки і порядку під час дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року курси спеціалізації було призупинено, а слухачів направлено до комплектуючих підрозділів для подальшого проходження служби - наказ ХНУВС від 26.02.2022 № 101 «Про направлення здобувачів освіти університету до Національної поліції», про що був повідомлений також майор поліції ОСОБА_1 в усній формі та перед строєм.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено обставини того, що майор поліції ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність повернення до комплектуючих підрозділів для подальшого проходження служби з 24.02.2022 з метою забезпечення публічної безпеки і порядку під час дії воєнного стану, що, в свою чергу, спростовує посилання позивача про те, що він не був обізнаний про необхідність повернення до місця несення служби з 24.02.2022 року.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що наказ МВС від 24.02.2022 № 164 «Про залучення здобувачів освіти ЗВО МВС до Національної поліції» та наказ ХНУВС від 26.02.2022 № 101 «Про направлення здобувачів освіти університету до Національної поліції» не були доведені до відома позивача у порядку, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, з огляду на наступне.

Так, відповідно до розділу ІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235, підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності: призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою; присвоєння та позбавлення спеціальних звань поліції, пониження у спеціальному званні на один ступінь; закріплення спеціальних жетонів з індивідуальним номером; заохочення; зарахування у розпорядження; звільнення з посади; звільнення зі служби в поліції; відрядження поліцейських до державних (міждержавних) органів, установ, організацій та органів місцевого самоврядування із залишенням на службі в поліції; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); надання відпусток відповідно до законодавства; зміни прізвища, імені та по батькові; обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; установлення посадових окладів; установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України; направлення поліцейських для проходження служби у складі національного персоналу в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, а також їх повернення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст. 4 закону № 2337-VIII ( у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Таким чином, враховуючи те, що вищевказані накази не є наказами по особовому складу та не є наказами про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, що передбачає обов`язком письмове ознайомлення зі змістом, ознайомлення майора поліції ОСОБА_1 зі змістом наказу МВС від 24.02.2022 № 164 в усній формі перед строєм не суперечить вимогам чинного законодавства та спростовує факт необізнаності позивача про необхідність повернення до місця несення служби 24.02.2022 з метою територіальної оборони України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації.

Щодо посилання позивача на те, що йому не було повідомлено куди саме необхідно прибути для виконання службових обов`язків, керівництвом не визначено робоче місце та не забезпечено необхідними для роботи засобами, суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Статтею 24 Закону №580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися саме за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, а тому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що з 24.02.2022 він виконував обов`язки поліцейського за місцем проживання в с. Подворки Харківської області.

Окрім того, відповідно до ст. 72 Закону України «Про Національну поліцію», професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію», післядипломна освіта поліцейських може здійснюватися безпосередньо в підрозділах поліції або в навчальних закладах, у тому числі на договірних умовах. Поліцейські зобов`язані проходити підвищення кваліфікації за відповідним напрямом службової діяльності:

1) не рідше одного разу на три роки;

2) перед призначенням на керівну посаду, у тому числі вищу керівну посаду, ніж займана

Таким чином, проходження післядипломного навчання відноситься до кола обов`язків поліцейського та, водночас, не передбачає необхідності його звільнення з місця роботи/несення служби, а відтак відпадає обов`язок роботодавця повторного визначення підлеглому місця роботи/несення служби.

Отже, враховуючи те, що оскільки післядипломне навчання у ХНУВС було зупинено з початком збройної агресії російської федерації, то майор поліції ОСОБА_1 зобов`язаний був повернутись до місця дислокації його підрозділу, де він мав робоче місце та мав продовжувати виконання покладених на нього обов`язків, відповідно до займаної посади, що, однак не було дотримано позивачем.

Щодо посилання позивача на те, що з 24.02.2022 року с. Подворки Харківського району (де він перебував за місцем свого мешкання) включено до району проведення бойових дій, внаслідок чого майор поліції ОСОБА_1 був позбавлений можливості виїхати з населеного пункту, то суд зазначає, що вказані обставини не свідчать про окупацію вказаної території, доказів проведення активних бойових дій у вказаному районі позивачем не надано.

При цьому, Харківська міська територіальна громада та м. Харків відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 входить до зони проведення бойових дій.

Відтак, вищезазначена позиція позивача не вказує на наявність об`єктивних непереборних підстав для неможливості позивачу виконувати свої безпосередні обов`язки поліцейського за місцем несення служби в умовах підвищеної небезпеки воєнного стану.

Стосовно позиції позивача щодо відсутності в с. Подворки Харківської області електропостачання у зв`язку з пошкодженням стовпів електропередачі, внаслідок чого була відсутня можливість електронної комунікації з керівництвом поліції, суд зазначає, що відповідно до листа від 06.07.2022 за підписом селищного голови Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області в період з 24.02.2022 по 01.04.2022 мали місце лише перебої з електропостачанням, а не повна відсутність електропостачання та Інтернету.

Відтак, позивач не був постійно обмежений у використанні засобів телекомунікації/мобільних застосунків для повідомлення керівництва ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про причини та умови, що унеможливлюють виконання ним обов`язків за місцем несення служби, а доказів намагань позивача вчинити вказані дії матеріали справи не містять, що, в свою чергу, вказує на самоусунення позивача від виконання своїх службових обов`язків щодо дотримання Присяги поліцейського під час оголошення на території України воєнного стану.

Суд зазначає, що позивач повинен був використати всі можливі способи для того, щоб усунути причини та умови, що перешкоджали йому у воєнний час захищати інтереси Українського народу та приймати участь у заходах з відсічі збройної агресії та негайно поінформувати керівництва ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про причини, що йому перешкоджають.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЗУ «Про Національну поліцію» незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров`я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які відмовляються від взяття на себе зобов`язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом.

Враховуючи, що позивач проходив службу як поліцейський, то він склав Присягу.

Відповідно до ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію України» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Згідно п.24 ч.1. ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію України» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про Національну поліцію України» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

В період з 24 лютого в Харкові проводились активні бойові дії, що є загальновідомим фактом, та окрім того підтверджується наказами головнокомандувача ЗСУ (наказ Головнокомандувача Збройних сил України № 84 від 13.03.2022).

Позивач порушив Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в частині іншим органам виконавчої влади (яким є Національна поліція відповідно до ст.1 ЗУ « Про Національну поліцію») здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У ході проведення службового розслідування обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність позивача не встановлено.

Обставини, за яких вчинений дисциплінарний проступок, - це воєнний стан, коли на поліцейського покладено додаткові повноваження в умовах воєнного стану та Український народ розраховує на те, що поліцейські як представники держави, будуть сумлінно виконувати свої обов`язки. Вчинений позивачем проступок свідчить про повне нехтування та зневажання своїм статусом та посадою поліцейського, проявленим абсолютно безвідповідальним ставленням його до Українського народу, якому він зобов`язаний служити, своїх службових обов`язків, що є грубим порушенням службової дисципліни та абсолютно дискредитує позивача як поліцейського.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. У випадку незастосування крайнього заходу до поліцейського, який вчиняв прогули у той час коли необхідно було боронити народ та виконувати свої поліцейські обов`язки у стані підвищеної готовності, це стало б негативним прикладом для інших поліцейських та могло дати їм привід думати, що вони теж можуть безкарно вчиняти такі дії, які вчинив позивач.

Суд вважає необґрунтованою позицію позивача стосовно того, що члени комісії не здійснили виїзд за місцем мешкання позивача та не отримали від нього пояснення, оскільки вказане не спростовує того, що поліцейський повинен дотримуватись Присяги та обов`язку служби Українському народу, сумлінно виконувати свої службові обов`язки, враховуючи те, що в умовах воєнного стану підтримання публічної безпеки і порядку є основним обов`язком поліцейського, на який розраховує суспільство в особі його громадян, проживаючих у відповідному регіоні держави і в такому випадку керівник відповідного підрозділу поліції має право розраховувати на сумлінне виконання своїх обов`язків поліцейськими

Щодо доводів позивача про інші порушення процедури проведення службового розслідування в частині не відібрання письмових пояснень, недоведення наказу про проведення службового розслідування, суд наголошує, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акту робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від23.04.2020 у справі №813/1790/18.

З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваних наказів, які б могли вплинути на кінцевий результат.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Пунктом 7 ст.19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого ст.13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Харківській області і відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Вимоги щодо поновлення на службі в поліції у спеціальному званні та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не можуть бути задоволені, оскільки є похідними від перших вимог, у задоволенні яких судом відмовлено у повному обсязі.

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до приписів ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що, в свою чергу, в даному випадку, і було зроблено відповідачем при розгляді даної справи.

Підстави для розподілу судових витрат згідно із ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 /, РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко