Справа № 727/767/23
Суддя: Бойко М. Є.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/767/23
Провадження № 2-а/727/20/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний тест)

29 березня 2023 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:

головуючої судді М.Є.Бойко,

за участю секретаря В.В. Васківчук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Чернівці, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

26.01.2023 року адвокат Бурлака В.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову 78 серії БАВ № 160820 від 11.01.2023 р., винесену поліцейським СРПП ВП №1 м. Сокиряни ДРВП сержантом поліції Шуляком Д.В. про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1190 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити, судові витрати у адміністративній справі покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а саме за керування особою транспортним засобом, у якого в темну пору доби не освітлюється задній державний номерний знак, символи якого неможливо розпізнати з відстані 20 м, що є порушенням п.2.9 в ПДР України. Однак, позивач правила дорожнього руху не порушував, а транспортний засіб Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував 11.01.2023 року, був у справному стані, задній номерний знак був належно освітлений, хоча у нього і світився лише один плафон, крім цього були погані погодні умови: дрібний мокрий сніг та сильний туман. До того ж, 11.01.2023 року, о 15:56 на СТО "Bosh Service Автостиль" за адресою : м. Гайсин, Вінницька область, вул. 1 Травня,133, автомобіль Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , пройшов технічне обслуговування та ремонт, під час якого також перевірялися технічна справність цього транспортного засобу, в тому числі зовнішнє освітлення номерних знаків. При його зупиненні позивач повідомив працівнику поліції про можливість заміни автолампи на місці, яка, ймовірно, вийшла з ладу під час руху, проте поліцейський склав відносно нього постанову за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, не перевіривши при цьому з відстані двадцяти метрів чи можливо розпізнати символи номерного знаку на його автомобілі. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого поліцейським здійснювався долучений до неї відеозапис, а тому останній не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 27.01.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

14.02.2023 року представник ГУНП в Чернівецькій області- І. Верешко подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його вимог в повному обсязі та зазначив, що 11.01.2023 року, о 19 год.50 хв. поліцейським СРПП ВП №1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області Шуляком Д.В. було зупинено автомобіль Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого керував ним з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості, що не дає змогу визначити символи цього номерного знака з відстані 20 м, порушивши таким чином вимоги п.п. В п.2.9.Правил дорожнього руху України. Працівником поліції при винесення постанови ОСОБА_1 було роз`яснено його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положення ст.268 КУпАП, однак будь-якого волевиявлення на реалізацію такого права, в тому числі і права надавати як письмові, так і усні пояснення, позивачем заявлено не було. Також вважає, що необгрунованими та безпідставними є посилання представника позивача на наряд-замовлення №НФ-0000118 від 11.01.2023 року про надання послуг з технічного обслуговування ТЗ як на доказ справності освітлення заднього номерного знака, оскільки з аналізу вказаного наряду-замовлення, вбачається, що в цьому транспортному засобі проводилася заміна мастила та фільтрів в двигуні, але не проводився ремонт чи діагностика його освітлення. Щодо незазначення в постанові даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, представник відповідача вказав, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, його скасування. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, вказує, що позивач не підтвердив їх належними та допустимими доказами, а тому відсутні підстави для задоволення таких вимог.

17.02.2023 року представник позивача - адвокат Бурлака В.С. подав заяву щодо покладення на відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 гривень, з яких позивачем сплачено 3000,00 гривень відповідно до квитанції АТ КБ "Приватбанк" № 0.0..1 від 01.02.2023 року.

Також 02.03.2023 року представник позивача - адвокат Бурлака В.С. подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи вищевказаної квитанції про сплату ОСОБА_1 3000 грн. за надану останньому правничу допомогу.

02.03.2023 року представником позивача-адвокатом Бурлакою В.С. подано до суду відповідь на відзив, в якому він зазначає , що долучені до відзиву відео та фото з боді камери поліцейського не є належними та допустими доказами у адміністративній справі у розумінні ст.73,74 КАС України, оскільки не містять дати та часу здійснення фото та відео фіксації, з них неможливо ідентифікувати транспортний засіб та встановити порушення в його освітленні.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх повністю задовольнити.

Представник відповідача до суду також не з`явився, подавши письмову заяву про розгляд справи без його участі.

У відповідності до вимог частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 11.01.2023 року, близько 20 год. 02 хв., в м. Новодністровськ по вул.Буковинська, 3 поліцейським СРПП ВП №1 м. Сокиряни ДРВП сержантом поліції Шуляком Д.В. винесено постанову 78 серія БАВ №160820 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, оскільки водій керував автомобілем Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого був неосвітлений номерний знак в темну пору доби, символи якого неможливо розпізнати з відстані 20 метрів, порушивши таким чином вимоги п. 2.9 «в» ПДР.

Як вбачається з матеріалів справи, копію постанови 78 серія БАВ №160820 позивачу було надіслано рекомендованим листом 12.01.2023 року, отримано останнім 16.01.2023 року, що відповідачем не спростовано, до суду ОСОБА_1 звернувся 25.01.2023 року, таким чином встановлений ч.2 ст.286 КАС України десятиденний строк для її оскарження ним не пропущений.

Відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУПАП настає, зокрема, за керування чи експлуатацію транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність дій, рішень або бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Представник відповідача на обґрунтування свого твердження про неосвітленість номерного знаку в темну пору доби на автомобілі під керуванням позивача посилається на відеозапис з боді-камер поліцейських та фото, які додані ним до відзиву на позов.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Правова позиція з цього питання неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30 квітня 2020 року у справі №524/1113/17, від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а.

Спірна постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис події, яку відповідач визначає як керування позивачем автомобілем з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби. Зазначення у постанові, що до неї додається «відеозапис» не є тотожним вказівці відомостей про технічний засіб відео фіксації, тому суд не може прийняти до розгляду такий доказ відповідача через його недопустимість.

Крім того, дослідивши вказані відеозапис та фотознімки, суд зазначає, що з них взагалі неможливо встановити, чи освітлювався номерний знак на автомобілі під керуванням позивача, оскільки відеозаписрозпочинається з розгляду справи про адмінправопорушення, а не від початку зупинки транспортного засобу та не відображає номерного знаку останнього, фотознімки також не відображають, який саме транспортний засіб на них зафіксовано, не містять зображення номерного знаку останнього, дату та часу фотозйомки.

Таким чином наданими до суду відеодоказами не зафіксовано керування позивачем транспортним засобом із неосвітленим заднім номерним знаком, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

За таких обставин відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Інші доводи сторін не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин, в звязку із чим суд не надає їм оцінки.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом скасування постанови 78 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №160820 від 11.01.2023, та закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки вина позивача у його вчиненні не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо позову в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. 00 коп. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1, 3 ст. 132 КАС України, встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Статтею 19 Закону № 5076-VI передбачено, що видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно з ч. 2-3 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

В силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до позову надано копії договору № 14/01-23 про надання правової допомоги від 23.01.2023, ордеру на надання правничої (правової) допомоги, розрахунку суми винагороди та акту приймання-передачі виконаних робіт від 13.02.2023, квитанції від 01.02.2023 та від 27.02.2023 року про сплату позивачем адвокату грошових коштів у загальній сумі 6 000, 00 гривень за надання правової допомоги.

Згідно акту від 13.02.2023 року адвокатом Бурлакою В.С. виконано роботу, яка складається з:

- надання консультацій адвокатом 4 год. - 3000 грн;

- представництво позивача в суді - 3000 грн.

Всього вартість виконаних робіт становить 6 000,00 грн.

Отже, витрати позивача в суді першої інстанції на професійну правничу допомогу підтверджуються належними і допустимими доказами.

Разом з тим, суд враховує, що справа не вважається складною, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність процесуальних документів також не є значними.

Окрім цього, представник позивача не брав участі в судових засіданнях .

Таким чином, враховуючи предмет спору, складність справи, її значення для позивача та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, заперечення відповідача, суд вважає, що заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на допомогу адвоката в сумі 6 000 грн є надмірним та необґрунтованим, а на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн, що відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає також стягненню 536,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 121-3 ч.1, 222, 253, 254, 258, 284, 288, 293 КУПАП, ст.ст. 246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову 78 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №160820 від 11 січня 2023 року.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користьОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області 2 000, 00 грн (дві тисячі гривень) судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді, та 536,80 грн. судових витрат, понесених на сплату судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складений 03 квітня 2023 року.

Суддя М.Є.Бойко