Справа № 300/5069/22
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" квітня 2023 р. справа № 300/5069/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник адвокат Шевченко Наталія Павлівна, звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнати протиправними дії щодо виведення переплати пенсії за період з 02.01.2019 по 30.09.2022, щодо перегляду виконання судового рішення у справі №300/945/19 та переведення з пенсії за віком згідно ЗУ "Про державну службу" з урахуванням довідок про заробітну плату від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03- 10/7, виданих фінансовим управлінням Калуської міської ради, на пенсію за віком згідно ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.10.2022, зобов`язати продовжити з 01.10.2022 нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок про заробітну плату від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03- 10/7, виданих фінансовим управлінням Калуської міської ради.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 28.12.2022. Проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши що при виконанні Головним управлінням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" помилково враховано довідки про заробітну плату від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03-10/7, видані фінансовим управлінням Калуської міської ради. У випадках, коли зобов`язання, що покладені судовим рішенням на Головне управління не визначають окремий порядок проведення перерахунку пенсії, перерахунок пенсії здійснюється з урахуванням вимог чинного законодавства, тому пенсійну справу позивачки приведено у відповідність до норм чинного законодавства. Крім того, звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у справі № 300/5069/22 фактично спрямоване на перегляд висновків суду у справі № 300/945/19, що у відповідності до норм КАС України, не допускається, оскільки порушує принцип обов`язковості судових рішень, закріплений у статті 14 КАС України. Відтак, вимоги позивача заявлені у позовній заяві є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
02.01.2019 позивач звернулася із заявою до відповідача про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с.23-24).
Листом № 2/Г-15 від 15.01.2019 відповідач відмовив ОСОБА_1 у переведенні її з пенсії за віком на пенсію державного службовця, мотивуючи відмову тим, що обчислений стаж роботи на підставі записів трудової книжки, який дає право на призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", становить менше 10 років. Оскільки період роботи з 04.07.2001 на посадах в органах місцевого самоврядування не враховується до стажу, що дає право на пенсію державного службовця (а.с.25).
Згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 №300/945/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу. Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу, з часу звернення з заявою від 02.01.2019. У задоволенні решти вимог позовної заяви, відмовити (а.с.28-31).
Крім того, висновками суду в адміністративній справі №300/945/19 встановлено, що період роботи з 02.04.1996 по 29.12.2018 ОСОБА_1 у міськфінвідділі Калуської міської ради на посаді заступника начальника відділу доходів, у фінансовому управлінні Калуської міської ради на посаді заступника начальника відділу доходів, у фінансовому управлінні Калуської міської ради на посаді головного спеціаліста бюджетного відділу - зараховується до стажу державної служби та зазначено, що вимога про призначення пенсії виходячи із заробітної плати державного службовця, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно із довідками про складові заробітної плати №03-10/5, №03-10/6, №03-10/7 від 29.12.2018 є передчасною, так як відповідач в оскарженому рішенні не надавав ніякої, правової оцінки зазначеним довідкам та не відмовляв позивачу в їх зарахуванні, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 №300/945/19 без змін.
На виконання рішень суду у справі №300/945/19, ОСОБА_1 здійснено з 02.01.2019 переведення на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідок про заробітну плату від 29.12.2018 №03- 10/5, 03-10/6, 03-10/7, виданих Фінансовим управлінням Калуської міської ради, що визнається сторонами.
Вважаючи дії відповідача відносно визначення розміру пенсії державного службовця протиправними та такими, що порушують право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи правову норму, яку слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, передбачені розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VІІІ.
Як встановлено судом, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 №300/945/19, яке набрало законної сили 11.12.2019, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу. Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу, з часу звернення з заявою від 02.01.2019. У задоволенні решти вимог позовної заяви, відмовити (а.с.28-31).
Крім того, висновками суду в адміністративній справі №300/945/19 встановлено, що період роботи з 02.04.1996 по 29.12.2018 ОСОБА_1 у міськфінвідділі Калуської міської ради на посаді заступника начальника відділу доходів, у фінансовому управлінні Калуської міської ради на посаді заступника начальника відділу доходів, у фінансовому управлінні Калуської міської ради на посаді головного спеціаліста бюджетного відділу - зараховується до стажу державної служби та зазначено, що вимога про призначення пенсії виходячи із заробітної плати державного службовця, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно із довідками про складові заробітної плати №03-10/5, №03-10/6, №03-10/7 від 29.12.2018 є передчасною, так як відповідач в оскарженому рішенні не надавав ніякої, правової оцінки зазначеним довідкам та не відмовляв позивачу в їх зарахуванні, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Згідно з положеннями статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 1 статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Разом з цим, приписами частини 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на вищенаведене, в межах розгляду даної справи, питання наявності підстав для призначення позивачу пенсії державного службовця чи правомірності зарахування стажу роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування як стажу державної служби, не підлягають доказуванню та встановленню судом.
Відтак, право позивача на призначення пенсії на підставі Закону України "Про державну службу" захищено судовим рішенням від 06.08.2019 №300/945/19.
Суд не погоджується із такою позицією ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та зазначає наступне.
Згідно із статтею 1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07 червня 2001 року за №2493-III (надалі, також - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно до частини 7 статті 21 Закону №2493-III (у редакції, чинній станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону України Про державну службу в редакції Закону №889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.
Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року за №283 затверджено порядок обчислення стажу державної служби (чинний до 01.05.2016, надалі, також - Порядок №283).
Абзацом 13 пункту 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Згідно із пунктом 4 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, до шостої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.
Відтак, відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" та на виконання пункту 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", Міністерством соціальної політики України розроблено та наказом від 10.05.2017 за №750 затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад (надалі, також Порядок №750).
Пунктами 2 і 5 Порядку №750 передбачено, що довідка про заробітну плату для призначення пенсії (далі - довідка для призначення пенсії) відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу" видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку №622.
Так, згідно із пунктом 1 вищевказаної Постанови №1-3, нею затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу", що додаються.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 для здійснення обчислення пенсії подано до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №03-10/6, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від №03-10/5 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 29.12.2018, які у повній мірі відповідають формам однойменних довідок, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3, на яку вказує і сам відповідач (а.с.23-24, 17-19).
На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відтак, на переконання суду всі відображені в довідках види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.
Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини 1 статті 41 Закону №1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що рішенням суду від 06.08.2019 у справі №300/945/19, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", з часу звернення з заявою від 02.01.2019, а також факт подання довідок про складові заробітної плати від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03-10/7 для призначення пенсії державного службовця, встановленого зразка які відповідають формам однойменних довідок, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3, суд дійшов висновку, що відповідач був зобов`язаний провести обрахунок пенсії ОСОБА_1 за віком згідно Закону України "Про державну службу" з 02.01.2019, виходячи із даних заробітної плати державного службовця, зазначених у довідках виданих фінансовим управлінням Калуської міської ради від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03-10/7, поданих разом із заявою від 02.01.2019.
Також, суд звертає увагу на той факт, що при зверненні до відповідача із заявою від 02.01.2019, відповідач не висловлював ОСОБА_1 жодних зауважень з приводу поданих нею до заяви довідок від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03-10/7.
При цьому, обов`язок перевірки правильності поданих документів, надання необхідних бланків, а також допомоги в одержанні відсутніх документів для призначення пенсії лежить саме на територіальних органах ПФУ, а не на особі, яка звертається за призначенням пенсії.
Більше того, саме на уповноваженого працівника сервісного центру ПФУ покладено прямий обов`язок у наданні інформації щодо умов та порядку призначення, переведення, перерахунку пенсії, правильності змісту поданої заяви та належного оформлення наданих документів.
Щодо протиправності дій відповідача, що полягають у виведенні позивачці переплати пенсії за період з 02.01.2019 по 30.09.2022, суд зазначає наступне.
Чинним законодавством України передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.
В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду .
Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.
Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України від 09.07.03 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Згідно з приписами ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.03 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.14 року № 25-3) та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.05.03 за №374/7695 (далі також - Порядок № 6-4).
Згідно з пунктом 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї, тощо.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що надмірно сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.
Відтак, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій саме з пенсіонера є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми надміру виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.
Зловживанням з боку пенсіонера є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
З огляду на вищевикладене, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.
Таким чином, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
На переконання суду, жодних зловживань, які б призвели до виплати пенсії в більшому розмірі, з боку позивача допущено не було, а отже й підстав для вирішення питання про наявність переплати пенсії (тобто боргу позивачки перед пенсійним органом) у відповідача немає.
Крім того, у даній справі відсутні будь-які обставини, які можуть свідчити про те, що в період з 02.01.2019 по 30.09.2022 ОСОБА_1 неправомірно отримувала пенсію у збільшеному розмірі, адже всі кошти, які виплачувались їй пенсійним органом, були нараховані правомірно, на підставі достовірних документів про її стаж та заробітну плату, а тому підстави для будь-яких відрахувань відсутні, як і відсутні обставини для неврахування при обчисленні розміру пенсії позивача згідно Закону України "Про державну службу" довідок про заробітну плату від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03- 10/7, виданих фінансовим управлінням Калуської міської ради.
В зв`язку із вищенаведеним, суд вважає за необхідне визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, щодо виведення переплати пенсії ОСОБА_1 за період з 02.01.2019 по 30.09.2022, при перегляді виконання судового рішення у справі №300/945/19 та переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок про заробітну плату від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03-10/7, виданих фінансовим управлінням Калуської міської ради, на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.10.2022.
Відтак, в зв`язку із вищенаведеним, з метою запобігання порушення права позивача на належну їй пенсію, виходячи з принципу ефективності такого захисту, суд дійшов висновку, щодо необхідності зобов`язання відповідача продовжити з 01.10.2022 нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03-10/7, виданих фінансовим управлінням Калуської міської ради, з урахуванням раніше виплачених сум.
Решта доводів та аргументів учасників справи не впливають на результати вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
В рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, які є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейської соціальної хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо виведення переплати пенсії ОСОБА_1 за період з 02.01.2019 по 30.09.2022, при перегляді виконання судового рішення у справі №300/945/19.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок про заробітну плату від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03-10/7, виданих фінансовим управлінням Калуської міської ради, на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.10.2022.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області продовжити з 01.10.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок про заробітну плату від 29.12.2018 №03-10/5, 03-10/6, 03-10/7, виданих фінансовим управлінням Калуської міської ради, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Микитин Н.М.