Справа № 761/22102/21
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/72/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.М.,

при секретарі: Ткачук Х.І.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного інспектора з паркування Деснянського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кучми Олега Петровича про скасування постанови та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення; визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и в:

В червні 2021 р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, яким просить суд:

-постанову серія 1KI № про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) у вигляді штрафу в розмірі 680,0 грн. скасувати та закрити провадження у справі за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 3 КУпАП;

-визнати протиправними дії головного інспектора з паркування Деснянського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кучми О.П. (далі за текстом - відповідач 2) щодо складання 18 травня 2021р. акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 на спеціальний майданчик;

-стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 1841,70 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 травня 2021р. відповідачем 2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 1KI № та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 680 грн. та здійснено затримання транспортного засобу шляхом доставляння його для зберігання на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора.

Відповідно до змісту постанови, транспортний засіб Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , залишено для стоянки на провулку Десятинному, 7 в м. Києві таким чином, що створює перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів, чим порушивпункт 15.10д Правил дорожного руху.

Крім того, відповідачем 2, без достатніх на те підстав було складено акт огляду та тимчасового затримания транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , від 18 травня 2021р. та евакуйовано на спеціальний майданчик.

Позивач вважає, що вищезазначена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною, а дії інспектора з паркування не законними. Зазначені дії, на думку позивача, заподіяли йому моральну шкоду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021р. було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11 жовтня 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позов, яким Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі за текстом - відповідач 1) заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що відповідач 2 діяв в межах закону, а постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності винесено винесено з повним дотриманням діючих нормативно-правових актів.

Відповідь на відзив стороною позивача не подавався.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою відповідача 2 серії 1KI № та притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП за те, що 18 травня 2021р. транспортний засіб Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , було залишено для стоянки на провулку Десятинному, 7 в м. Києві таким чином, що створює перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів, з накладенням на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 680 грн. та здійснено затримання транспортного засобу шляхом доставляння його для зберігання на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора.

Згідно п. 15.10д ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до частини 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. При ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, дії позивача кваліфіковано за порушення п. 15.10д ПДР України.

В той же час, матеріали справи не містять доказів порушення позивачем п. 15.10д ПДР України, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки його дії не перебувають у причинному зв`язку з винесенням оскаржуваної постанови, з фотофіксацієї правопорушення, доданої до відзиву на позов, неможливо встановити місце зупинки транспортного засобу позивача і відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого вищезазначеною нормою закону.

Отже вказана вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо визнання протиправними дії відповідача 2, щодо складання 18 травня 2021р. акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , на спеціальний майданчик.

Відповідно до частини 1 статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 265-2 КУпАП у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Тобто, виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик дозволяється лише у випадку, якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

На думку суду, відповідач 1, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначеного вище адміністративного правопорушення, та з фотоматеріалів, досліджених судом, яким зафіксовано дану подію, не вбачається порушення транспортним засобом п. 15.10д ПДР України, що створюють суттєві перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Вказаний висновок судом зроблено з урахуванням постанови Верховного Суду від 18 червня 2020р. у справі №686/14075/16-а.

У зв`язку з цим вказана вимога обґрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1841,70 грн, яка складається з сплати штрафу у розмірі 340,0 грн., оплата послуги евакуації в розмірі 1270,0 грн., оплати вартості зберігання транспортного засобу на спецмайданчику в розмірі 144,0 грн.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Законом визначено, що обов`язок відшкодувати завдану потерпілому шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, обов`язок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади виникає саме у держави, а не в органу державної влади, посадовою чи службовою особою якого є особа, чиїми незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдано шкоди.

Варто зазначити, що згідно ст. 170 ч. 1 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Варто зазначити, що витрати за послуги з евакуації в розмірі 1270,00 грн були перераховані позивачем на рахунок ТОВ «ЕКСПЕДИЦІЯ 777», а витрати за зберігання на спецмайданчику в розмірі 144,0 грн на рахунок ГУНП у м. Києві (а.с. 16-17). Між тим, ТОВ «ЕКСПЕДИЦІЯ 777» та ГУНП у м. Києві залучені до участі у справі не були, а тому в стягненні вказаних коштів як матеріальної шкоди з Держави України слід відмовити.

Щодо стягнення штрафу в розмірі 340,0 грн, то відповідно до ч. 1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.

Позовна вимога про стягнення на користь позивача 340,0 грн. сплаченого штрафу на підставі оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, оскільки згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, суд може прийняти одне з таких рішень:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Процедура повернення штрафу передбачена ст. 296 КАС України і не може бути розглянута в цій справі. Окремий порядок повернення коштів передбачений Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013р. № 787.

Вказана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 22 липня 2019р. у справі №757/2757/16-а

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У той же час, відповідачами у ході розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, за вкладених у оскаржуваній постанові про притягання до відповідальності обставин.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вказаного позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача судовий збір в розмірі 454,0 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 78, 286 КАС України, ст.ст. 7, 122, КУПАП, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: м. Київ, вул. Леонтовича, 6), Головного інспектора з паркування Деснянського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кучми Олега Петровича (місцезнаходження: м. Київ, вул. Леонтовича, 6) про скасування постанови та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення; визнання дій протиправними - задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія 1KI № від 18 травня 2021р. головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держаної адміністрації) Кучми Олега Петровича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити.

Визнати протиправними дії головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кучми Олега Петровича щодо складання 18 травня 2021р. акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 .

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,0 /чотириста п`ятдесят чотири/ грн.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: