Справа № 154/519/23
Суддя: Каліщук А. А.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судових засідань Кравчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Депертаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Депертаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Колесник С.В. притягнув його до адміністративної відповідальності за те, що він 08.01.2023 об 11.39 годині, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Touran»в с. Піддубці на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 101 км., порушив п. 12.4 ПДР, перевищивши встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, рухаючись із швидкістю 73 км/год.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальностіза вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Дану постанову вважає незаконною, оскільки порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. Зокрема, інспектор Колесник С.В. здійснювала фіксацію швидкості автомобіля приладом «TruCam», тримаючи даний прилад в руках.

Просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності 08.01.2023 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП, а провадження у справі закрити.

25.01.2023 відкрито провадження у справі.

Представник відповідача 28.02.2023 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач порушив п. 12.4 ПДР України, так як керував транспортним засобом у населеному пункті із швидікстю 73 км/год. Швидкість була зафіксована лазерним вимірювачем «TruCam», котрий є сертифікованим приладом і придатним до застосування. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м. до 1200 м. Покликання на обов`язковість встановлення триноги чи іншого стаціонарного застосування даного приладу, законодавством не обумовлено, а лише є покликання на можливість незначного відхилення параметрів визначення швидкості, що в даному випадку, не приймається до уваги через значне перевищення швидкості. Різниця між зафіксованою швидкістю і допустимою швидкістю руху в населеному пункті 73 км/год. - 50 км/год. = 23 км/год. значно перевищує допустимі норми відхилення передбачені технічними характеристиками пристрою TruCam, а тому судом не може прийматись до уваги з цих підстав посилання позивача про недостовірність визначення швидкості визначної даним пристроєм. Оскільки позивач керував транспортним засобом у населеному пункті із швидікстю 73 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення є законною.

13.03.2023 позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач належними та допустимими доказами не довів порушення ним п. 12.4 ПДР, а тому просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідачів в судове засідання не зв`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити у його відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серія ЕАР № 6382368 від 08.01.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.01.2023 об 11.39 годині, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Touran»в с. Піддубці на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 101 км., порушив п. 12.4 ПДР, перевищивши встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, рухаючись із швидкістю 73 км/год.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.4 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП і накладенно стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення вказав те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів порушення ним п. 12.4 ПДР. Також ставить під сумнів показник приладу «TruCam», оскільки фіксація відбувалась в ручному режимі, що могло вплинути на показник швидкості руху.

Однак такі обгрунтування є безпідставними, надуманими, надані з метою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки спростовуються наступними належними та допустимими доказами.

Із дослідженого судом відеозапису встановлено, що автомобіль марки «Volkswagen Touran», під керуванням ОСОБА_1 ,був зупинений працівником поліції, у зв`язку із перевищенням встановленого обмеження руху в населеному пункті більше як на 20 км/год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом в населеному пункті із швидкістю 73 км/год.

Факт перевищення встановленого обмеження швидкості руху ОСОБА_1 саме в населеному пункті підтверджується даним відеозаписом, з якого чітко вбачається, що перевищення швидкості відбулось у населеному пункті, а не за його межами.

Даний факт також підтверджується схемою встановлення інформаційно-вказівних дорожніх знаків, відповідно до якої 101 кілометр автомобільної догороги Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне знаходиться в межах населеного пункту с. Піддубці.

Також суд бере до уваги, що під час оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував, що він керував транспортним засобом в населеному пункті, а також не заперечував перевищення швидкості руху саме в населеному пункті.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що рух транспортного засобу під керуванням позивача відбувався саме в зоні дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт», із перевищенням швидкості понад 20 км/год., що є порушенням п. 12.4. ПДР України.

Щодо правомірності фіксації швидкості руху лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС008399, то суд зазначає наступне.

Відповідно до сертифікату відповідності від 09.01.2019 № UA/TR.001 22 3-19, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС008399, є придатним до застосування.

Цей сертифікат засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за № 222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п. п. 2. 5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 вказаного Порядку сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Крім того, можливість використання виробу «TruCAMLTI 20/20», виробництва LaserTechnologyInc., також підтверджується наявним в матеріалах справи, виданим державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, експертним висновком від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліції», Поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Таким чином, чинним законодавством України передбачено використання поліцейськими у своїй діяльності - технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, зокрема з приладу TruCAM.

Отже, TruCAM, який використовувався поліцейським для фіксації даного правопорушення є законним сертифікованим приладом та підтверджує належність даних доказів.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м. до 1200 м.

Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, суперечить ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", а також спростовується листом Департаменту патрульної поліції від 04.10.18 № 11299/41/2/02-2018 та листом ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 № 22-38/49, відповідно до яких лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Покликання на обов`язковість встановлення триноги чи іншого стаціонарного застосування даного приладу, законодавством не обумовлено, а лише є покликання на можливість незначного відхилення параметрів визначення швидкості, що в даному випадку, не приймається до уваги через значне перевищення швидкості (23 ки/год).

Різниця між зафіксованою швидкістю і допустимою швидкістю руху в населеному пункті 73 км/год. - 50 км/год. = 23 км/год. значно перевищує допустимі норми відхилення передбачені технічними характеристиками пристрою TruCam, а тому судом не приймається до уваги з цих підстав посилання позивача про недостовірність визначення швидкості визначної даним пристроєм.

Надані представником відповідача докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містять інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Обгрунтування, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог, не мають правового значення і не є доказами відсутності в його діях порушення вимог пункту 12.4. ПДР України та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки позивач в населеному пункті перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що забороняється п. 12.4 ПДРУкраїни та передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому представник відповідача правомірно притягнув його до адміністративної відповідальності за даною статею та наклав стягнення у межах санкції статті.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Враховуючи те, що позивач в судовому засіданні не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, не подав суду доказів, які були б підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення, а також беручи до уваги, що під час розгляду справи не встановлено порушень вимог КУпАП при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення та за відсутністю даних про те, що обставини справи, які викладені у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідають дійсності, при цьому відповідач належними та допустимими доказів довів правомірність своїх дій та постанови, тому суд прийшов до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення є обґрунтованою, законною, а тому відсутні підстави для її скасування.

Також суд звертає увагу, що позивач одним із відповідачів по даній справі визначив Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції.

Згідно з положеннями ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частини 1 та 2 ст.222 КУпАП).

При цьому, приписами ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч.1 ст.15 «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а.

З огляду на викладене, відповідач Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом Національної поліції України, який не є юридичною особою, а тому не може виступати відповідачем у справі за адміністративним позовом. Належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою, тобто Депертамент патрульної поліції Національної поліції України. Зазначене є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову щодоУправління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 20, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Депертаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук