Справа № 140/4266/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/4266/22 пров. № А/857/924/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Луцьку суддею Андрусенко О. О.) в адміністративній справі № 140/4266/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просили:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.03.2022 № 38 щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум призначити і виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 у порядку і розмірах, визначених чинним законодавством.

Позов обґрунтовували тим, що пунктом 2 оскаржуваного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.03.2022 № 38 позивачам як батькам померлого старшого лейтенанта ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з тим, що на час смерті ОСОБА_2 не був військовослужбовцем та його смерть настала понад річний термін після звільнення з військової служби.

Вважають вказане рішення протиправним та таким, що порушує їхні законні права та інтереси, з огляду на те, що захворювання їхнього сина ОСОБА_2 , яке призвело до смерті, було безпосередньо пов`язане із виконанням ним обов`язків військової служби (по захисту Батьківщини). Посилаючись на постанови Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 761/18099/15-а, від 13.05.2020 у справі № 489/4898/16-а та від 28.01.2020 у справі №2240/2957/18 зазначають, що одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і подали апеляційну скаргу, яку обґрунтовують тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального та матеріального права, а тому просять скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовують тим, що вважають дискримінаційним і таким, що не відповідає принципу верховенства права підхід, згідно з яким суд тлумачить норми права таким чином, що позбавляє позивачів права на отримання одноразової грошової допомоги після смерті сина лише на тій підставі, що він помер внаслідок захворювання, пов`язаного зі спливом одного року після звільнення з військової служби.

Зазначають, що Верховний Суд вже висловлював правову позицію, яка базується на верховенстві права, в аналогічних правовідносинах, зокрема у постановах 16.11.2022 у справі № 820/3834/18, від 28.01.2020 у справі № 2240/2957/18 зазначено, що одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.10.1988.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 помічника служби тилу, звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) від 25.06.2019 № 192 з військової служби у відставку відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у військовий час) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 07.07.2019 виключено зі списків особового складу частини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть від 10.06.2021, виданого приватною лікарнею «Центр охорони здоров`я «Анадолу», офіційний переклад якого є в матеріалах справи.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 08 від 11.01.2022 захворювання ОСОБА_2 , 1988 року народження, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , захворювання і причина смерті, так пов`язані із захистом Батьківщини.

03.02.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю сина ОСОБА_2

25.03.2022 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, яке оформлене протоколом засідання № 38 від 25.03.2022 та затверджене Міністром оборони України 25.03.2022, пунктом 2 якого відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, зокрема батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого лейтенанта ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що відповідно до свідоцтва про смерть № 100 від 10.06.2021 смерть настала 10.06.2021, а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.07.2019 № 144 старшого лейтенанта ОСОБА_2 виключено зі списків частини 07.07.2019, тобто до дня смерті, отже на час смерті він не був військовослужбовцем. Виплата, одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, здійснюється за умови, що смерть настала протягом року після звільнення з військової служби. Ця норма запроваджена Законом України від 06.09.2018 № 2522-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 13.10.2018. Смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто понад річний термін після звільнення з військової служби (07.07.2019).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції покликався на те, що смерть старшого лейтенанта ОСОБА_2 відбулася після сплину одного року після звільнення, а тому одна із обов`язкових умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги не дотримана. З урахуванням вищенаведеного, суд вважав, що його батьки не набули права на отримання одноразової грошової допомоги.

При цьому правові висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 06.02.2018 у справі № 761/18099/15-а, від 13.05.2020 у справі №489/4898/16-а та від 28.01.2020 у справі №2240/2957/18, суд не взяв до уваги, оскільки, такі сформовані за іншого нормативно-правового регулювання.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі- Закон №2011-XII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 16-2 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975; тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів дійшла висновку про те, Закон №2011-XII та Порядок № 975, у редакціях, чинних на момент смерті ОСОБА_2 (10.06.2021), містять положення про наявність права у членів сім`ї, батьків та утриманців на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті особи, звільненої з військової служби, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, але умови отримання одноразової грошової допомоги з цих підстав законодавцем обмежено певним часом, а саме: якщо смерть настала протягом року після звільнення її з військової служби. Ці норми викладено законодавцем чітко і не допускають неоднозначності чи подвійного тлумачення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що пункт 2 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання № 38 від 25.03.2022, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачам є обґрунтованим та правомірним, оскільки вони не набули права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 , з тієї підстави, що між датою звільнення його зі служби та датою його смерті минуло більше року.

При цьому колегія суддів зазначає, що у цьому випадку відповідач діяв на підставі, в межах повноважень і на виконання діючих норм закону, враховуючи обставини справи і норми закону у нього був лише один варіант прийняття рішення, а тому такі дії відповідача не можуть вважатися дискримінаційними.

Щодо посилання скаржників на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 16.11.2022 у справі 820/3834/18, від 28.01.2020 у справі № 2240/2957/18, суд зазначає, що такі сформовані за іншого нормативно-правового регулювання, а саме на нормах закону, які на час виникнення спірних відносин зазнали зміни, тому такі судом не підлягають врахуванню.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року в адміністративній справі № 140/4266/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин