Справа № 340/9336/21
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

30 березня 2023 року справа 340/9336/21

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,

при секретарі Діденко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 (суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним визначення суб`єктом декларування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.11.2021 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просить визнати протиправними визначення його суб`єктом декларування відповідно до статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», направлення повідомлення №47-02/78802-21 від 01.11.2021 про неподання декларації за 2020 рік, зобов`язання подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в порядку частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції»; зобов`язати не вчиняти дії, передбачені Законом України «Про запобігання корупції».

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що Законом України «Про запобігання корупції» не передбачено подання декларацій членами кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, які є виборними органами адвокатського самоврядування. Направлення повідомлення про подання декларації є втручанням в адвокатську діяльність та порушенням частини 1 статті 5 Закону України «Про адвокатуру», відповідно до якої, адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб. Повідомлення направлено не в оригіналі, підписано неповноважною особою за відсутності права направляти таке повідомлення (ас1).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2022, прийнятому в спрощеному провадженні, позов задоволений частково. Визнані протиправними визначення ОСОБА_1 суб`єктом декларування відповідно до статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», направлення НАЗК повідомлення №47-02/78802-21 від 01.11.2021 про неподання декларації, зобов`язання ОСОБА_1 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в порядку частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції». Визнано протиправним і скасовано повідомлення НАЗК №47-02/78802-21 від 01.11.2021 про неподання ОСОБА_1 декларації.

Зокрема суд першої інстанції зазначив, що зміст підпункту «в» пункту 2 статті 3, абзацу 2 частини 3 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» не відповідає принципу юридичної визначеності та не дає змогу невизначеним суб`єктам з`ясувати свої зобов`язання щодо подання декларації. Діяльність адвокатури не пов`язана з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Державні органи не можуть втручатись в роботу адвокатури, а тому на членів кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури не поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (ас129).

В апеляційній скарзі НАЗК просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують, що підпункт «в» пункту 2 статті 3, абзац 2 частини 3 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язує подавати декларації членів конкурсних і дисциплінарних комісій, а тому члени кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури зобов`язані подавати щорічні декларації про майновий стан (ас139).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

ОСОБА_1 є адвокатом, членом Адвокатського об`єднання «Кіровоградська обласна колегія адвокатів, з 23.09.2017 перебуває на посаді секретаря дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів Кіровоградської області (ас19,20,23).

Національне агентство з питань запобігання корупції у відповідності до частини 2 статті 51-2 Закону України «Про запобігання корупції» на адресу ОСОБА_1 направило повідомлення №47-02/78802-21 від 01.11.2021 про неподання декларації за 2020 рік із зобов`язанням протягом 10 днів подати декларацію у відповідності до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (ас27).

Відповідно до статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене, своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи, законні інтереси.

Конституційний Суд України в рішенні №6-зп від 25.11.1997 зазначив, що частину 2 статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії, бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія, бездіяльність порушують або ущемляють їх права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.02.2023 у справі №260/3380/21, проаналізувавши перелічені норми, зазначила, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є реальна наявність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод, інтересів особи на момент звернення до суду. Право на належний судовий захист прав та інтересів особи передбачає можливість звернення до суду лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення що рішення, дія, бездіяльність протиправно породжують, змінюють, припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Відсутність у позивача прав і обов`язків в зв`язку із вчинення оскаржуваних дій не породжує для останнього права на захист, тобто права на звернення з адміністративним позовом оскільки відсутні юридичні наслідки у вигляді виникнення, зміни, припинення прав і обов`язків, зокрема якщо рішення суб`єкта владних повноважень не носить обов`язковий характер.

У даній справі позивач оскаржує визначення його суб`єктом декларування, направлення повідомлення про неподання декларації та зобов`язання подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: представники громадських об`єднань, наукових установ, навчальних закладів, експертів, інші особи, які входять до складу конкурсних та дисциплінарних комісій, утворених відповідно до Закону України «Про державну службу», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законів (крім іноземців, які входять до складу таких комісій), громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», і при цьому не є особами, зазначеними в пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені в пункті 1, підпунктах «а», «в», «г» пункту 2 статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається національним агентством.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені в підпункті «в» пункту 2 статті 3 цього Закону, подають в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік в разі входження до складу конкурсної або дисциплінарної комісії, утвореної відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», цього та інших законів України, громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», - протягом 10 календарних днів після входження (включення, залучення, обрання, призначення) до складу відповідної комісії, громадської ради доброчесності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 51-1 Закону України «Про запобігання корупції», національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: щодо своєчасності подання.

Відповідно до частини 2 статті 51-2 Закону України «Про запобігання корупції», якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом 10 днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною 1 статті 45 цього Закону.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.02.2023 у справі №260/3380/21 з аналогічного спору зазначила, що повідомлення про неподання декларації із зобов`язанням подати декларацію за своєю суттю є роз`ясненням НАЗК, яким особа не визнається суб`єктом декларування. Обов`язок подання декларації або відсутність такого обов`язку не залежить від направлення повідомлення, яке має виключно інформаційний характер, не є документом, який містить норми права, не є остаточним документом, що зобов`язує до вчинення будь-яких дій. Інформація з приводу необхідності подання декларації, викладена в оскаржуваному повідомленні, не породжує обов`язкових юридичних наслідків, а відтак не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні статті 19 КАС України.

Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки направлене повідомлення не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні статті 19 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків, оскарження його направлення не може бути предметом самостійного розгляду в порядку адміністративного судочинства та взагалі не підлягає судовому розгляду. В подальшому на підставі спірного повідомлення можуть прийматись рішення уповноваженими органами, які можуть бути предметом судового розгляду.

Колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України та застосовує положення пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, відповідно до якого суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 241 244, 315, 319, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції задовольнити частково.

Скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 та прийняти нову постанову.

Провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з 30.03.2023 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді Т.І. Ясенова

судді О.В. Головко