Справа № 160/13907/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/13907/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року (суддя Сидоренко Д.В.) в справі № 160/13907/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2022/000009/2 від 09 лютого 2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність у поданих до митного оформлення документах інформації про вартість послуг з логістики, адже вартість логістики включена до вартості товару через те, що товар поставлявся на умовах CFR згідно з Інкотермс 2010, про що зазначено у додатках до зовнішньоекономічного контракту.

Суд першої інстанції безпідставно підтримав твердження відповідача про не надання платіжних документів про підтвердження оплати поставленого товару. Позивач стверджує, що додатковою заявою 09 лютого 2022 року декларантом надано митному органу, зокрема платіжні доручення, які доводять оплату товару, а відсутність в інвойсах умов оплати не свідчить про розбіжність у поданих декларантом документах.

Стосовно висловленого судом першої інстанції сумніву у відповідності та достатності платіжних доручень на підтвердження ціни товару та кожного окремого транспортного засобу зазначає, що аналіз поданих позивачем документів дає змогу встановити ці обставини, адже у таких документах міститься інформація про кожний окремий автомобіль із зазначенням номеру кузову, вартості, що відповідали інформації, зазначеної в інвойсі та інших документах.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «ПЛК Груп» () є 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами.

01 березня 2021 року року між ТОВ «ПЛК Груп» (покупець) та компанією «YK International Corp», Республіка Корея укладено зовнішньоекономічний контракт №1/YK-I-PLC/21, відповідно до умов якого покупець купує, а продавець продає автомобілі, іменовані надалі «товар», відповідно до додатків до даного контракту. Загальна кількість товару, яка буде поставлена згідно з цим контрактом, складає 40 автомобілів.

На виконання умов контракту сторонами контракту складені додатки №21 від 01 жовтня 2021 року, №21/01 від 01 жовтня 2021 року, №21/02 від 01 жовтня 2021 року на поставки автомобілів з визначеними умовами поставки CFR Чорноморськ, Україна відповідно до Інкотермс 2010.

01 лютого 2022 року ТОВ «ПЛК Груп» подано митну декларацію №UA110140/2022/000903 з метою розмитнення транспортних засобів.

До декларації №UA110140/2022/000903 від 01 лютого 2022 року позивачем подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) № СW-2110209 від 01 жовтня 2021 року; рахунок-фактура (інвойс) № CW-2110210 від 01 жовтня 2021 року; рахунок-фактура (інвойс) № СW-2110211 від 01 жовтня 2021 року; коносамент №CIGSMACR2111DH25 від 22 листопада 2021 року; декларація про походження товару №CW-2110209 від 01 жовтня 2021 року; декларація про походження товару №CW-2110211 від 01 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 20 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28 вересня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 23 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 27 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 08 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 14 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 від 21 вересня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_8 від 01 листопада 2021 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 1/YK-I-PLC/21 від 01 березня 2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору №21 від 01 жовтня 2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору №21/01 від 01 жовтня 2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору № 21/02 від 01 жовтня 2021 року; договір про надання послуг митного брокера №0401-1/22 від 04 січня 2022 року; інші некласифіковані документи №11.01.2022-90 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-91 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-92 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-93 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-94 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-95 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-96 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-97 від 11 січня 2022 року, розшифровка VIN KMHE341DBHA344 від 31 січня 2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_9 від 31 січня 2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_10 від 31 січня 2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_11 від 31 січня 2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_12 від 31 січня 2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_13 від 31 січня 2022 року, характеристики двигуна від 31 січня 2022 року.

Додатково позивачем подано до органів митниці заяву від 01 лютого 2022 року про надання додаткових документів: експортну декларацію №14635-21-042809Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042823Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042818Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042819Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042811Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042815Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042806Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042824Х від 08 листопада 2021 року.

За результатами розгляду поданих позивачем документів відповідачем прийнято рішення №UA110000/2022/000009/2 від 09 лютого 2022 року про коригування митної вартості товару та винесено картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110140/2022/000049.

Додатково позивачем подано до митниці заяву від 09 лютого 2022 року №09/02-М, в якій просив визнати заявлену декларантом митну вартість та скасувати рішення про коригування митної вартості, до якої долучено: платіжне доручення №281021/1448652 від 28 жовтня 2021 року на суму 23500 доларів США; платіжне доручення №241221/1520206 від 24 грудня 2021 року на суму 59710 доларів США; платіжне доручення №020222/1559576 від 02 лютого 2022 року на суму 40531 доларів США.

В графі «причини відмови у митному оформленні (випуску) товарів» оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару №UA110000/2022/000009/2 від 09 лютого 2022 року вказано зокрема наступне.

В пункті 2.2 наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту від 01 березня 2021 року №1/YK-I-PLC/21 зазначено, що ціна і кількість кожної партії товару, а також вартість послуг з логістики вказується в додатках до контракту. При цьому, в наданих до митного оформлення додатках до зовнішньоекономічного контракту не зазначена інформація щодо вартості послуг з логістики товару. Надані декларантом до митного оформлення транспортних засобів інвойси не завірені продавцем: відсутні печатки, підписи уповноваженої особи продавця.

Згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 01 березня 2021 року №1/YK-I-PLC/21, якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в наступний спосіб покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання додатка до даного контракту. До митного оформлення товарів за ЕМД від 01 лютого 2022 року №UA110140/2022/000903 надано наступні додатки до зовнішньоекономічного контракту: №21 від 01 жовтня 2021 року, №21/01 від 01 жовтня 2021 року, №21/02 від 01 жовтня 2021 року. Згідно із зазначеними додатками умови оплати за товар, визначені зовнішньоекономічним контрактом, не змінюються. Враховуючи дати наданих додатків, на момент декларування товарів 01 лютого 2022 року покупцем має бути здійснено оплату 100% вартості задекларованих транспортних засобів. Однак, декларантом до митного оформлення не надано банківські платіжне документи, що стосуються оцінюваних транспортних засобів.

В розділі «Юридичні адреси сторін» зовнішньоекономічного контракту від 01 березня 2021 року №1/YK-I-PLC/21 наявна розбіжність в адресі продавця: українською мовою « 49005, Україна, м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 3, оф.33»; англійською мовою « 49005, Ukraine, Dnipro city, Dmitry Yavornytsky Avenue, 15, office 33».

У митного органу наявна інформація щодо вищого рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а саме: для товару №1 «Kia Sportage 2016 p.в.» - 8900,00 дол.США/шт.; для товару №2 «Kia Sportage 2018 p.в.» - 11400,00 дол.США/шт.; для товару №3 «Kia K7 2016 p.в.» - 8400,00 дол.США/шт.; для товару №4 «Kia Sorento 2014 p.в.» - 8200,00 дол.США/шт.; для товару №5 «Hyundai Sonata 2018 p.в.» - 7900,00 дол.США/шт.; для товару №6 «Hyundai Santa Fe 2012 p.в.» - 6400,00 дол.США/шт.; для товару №7 «Hyundai Sonata 2017 p.в.» - 6900,00 дол.США/шт.; для товару №8 «Kia K5 2014 p.в.» - 4100,00 дол.США/шт.

Судом першої інстанції зазначено, що з поданих позивачем документів встановлено декларування меншої вартості товару, аніж та, яку позивачем сплачено за поставлені товари відповідно до платіжних доручень в іноземній валюті: платіжне доручення №281021/1448652 від 28 жовтня 2021 року на суму 23500 доларів США; платіжне доручення №241221/1520206 від 24 грудня 2021 року на суму 59710 доларів США; платіжне доручення №020222/1559576 від 02 лютого 2022 року на суму 40531 доларів США, а позивачем не надано жодних обґрунтованих пояснень стосовно сплати більшої суми вартості товару, аніж задекларовано.

Суд першої інстанції вважав, що зазначені у рішенні про коригування митної вартості обставини свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів, що надані декларантом до митного оформлення транспортних засобів платіжні доручення в іноземній валюті №281021/1448652 від 28 жовтня 2021 року, №020222/1559576 від 02 лютого 2022 року стосуються оцінюваних товарів, надані банківські платіжні документи не містять достатніх реквізитів, необхідних для ідентифікації ввезених товарів.

Врахувавши приведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані до митного оформлення товарів документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, а також ставить під сумнів, що митна вартість задекларованих транспортних засобів базується на ціні, що була фактично сплачена за товари, тому відмовив у задоволенні позову.

Суд визнає приведений висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01 лютого 2022 року декларантом ТОВ «ПЛК Груп» з метою митного оформлення товару подано до Дніпровської митниці митну декларацію №UA110140/2022/000903 на товар (автомобілі), отриманий за контрактом, укладеним ТОВ «ПЛК Груп» з компанією YK International Corp», Республіка Корея, №1/YK-I-PLC/21 від 01 березня 2021 року, а саме: марки KIA Sportage, 2016 року випуску, номер кузову НОМЕР_14 ; марки KIA Sportage, 2018 року випуску, номер кузову НОМЕР_15 ; марки KIA K7, 2016 року випуску, номер кузову НОМЕР_16 ; марки KIA Sorento, 2014 року випуску, номер кузову НОМЕР_17 ; марки Hyundai Sonata, 2018 року випуску, номер кузову НОМЕР_18 ; марки Hyundai Santa Fe, 2012 року випуску, номер кузову НОМЕР_19 ; марки Hyundai Sonata, 2017 року випуску, номер кузову НОМЕР_20 ; марки KIA K5, 2014 року випуску, номер кузову НОМЕР_21 .

За умовами зовнішньоекономічного контракту №1/YK-I-PLC/21 покупець купує, а продавець продає автомобілі відповідно до додатків до даного контракту. Загальна кількість товару, яка буде поставлена згідно з цим контрактом, складає 40 автомобілів.

На виконання умов контракту сторонами контракту складені додатки №21 від 01 жовтня 2021 року, №21/01 від 01 жовтня 2021 року, №21/02 від 01 жовтня 2021 року на поставку автомобілів на умовах поставки CFR Чорноморськ відповідно до Інкотермс 2010.

До митної декларації декларантом з метою підтвердження митної вартості додано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) № СW-2110209 від 01 жовтня 2021 року; рахунок-фактура (інвойс) № CW-2110210 від 01 жовтня 2021 року; рахунок-фактура (інвойс) № СW-2110211 від 01 жовтня 2021 року; коносамент №CIGSMACR2111DH25 від 22 листопада 2021 року; декларація про походження товару №CW-2110209 від 01 жовтня 2021 року; декларація про походження товару №CW-2110211 від 01 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 20 жовтня .2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28 вересня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 23 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 27 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 08 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 14 жовтня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 від 21 вересня 2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_8 від 01 листопада 2021 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 1/YK-I-PLC/21 від 01 березня 2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору №21 від 01 жовтня 2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору №21/01 від 01 жовтня 2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору № 21/02 від 01 жовтня 2021 року; договір про надання послуг митного брокера №0401-1/22 від 04 січня 2022 року; інші некласифіковані документи №11.01.2022-90 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-91 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-92 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-93 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-94 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-95 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-96 від 11 січня 2022 року, №11.01.2022-97 від 11 січня 2022 року, розшифровка VIN KMHE341DBHA344 від 31 січня 2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_9 від 31 січня 2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_10 від 31 січня 2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_11 від 31 січня 2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_12 від 31 січня 2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_13 від 31 січня 2022 року, характеристики двигуна від 31 січня 2022 року.

Митна вартість товару декларантом визначена на основним методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

Декларантом 01 лютого 2022 року додатково надано митному органу наступні документи:: експортну декларацію №14635-21-042809Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042823Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042818Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042819Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042811Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042815Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042806Х від 08 листопада 2021 року; експортну декларацію №14635-21-042824Х від 08 листопада 2021 року.

Крім того, 09 лютого 2022 року декларантом подано митному органу наступні документи: платіжне доручення №281021/1448652 від 28 жовтня 2021 року на суму 23500 доларів США; платіжне доручення №241221/1520206 від 24 грудня 2021 року на суму 59710 доларів США; платіжне доручення №020222/1559576 від 02 лютого 2022 року на суму 40531 доларів США.

Відповідачем 09 лютого 2021 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2022/000009/2, яким митну вартість товару визначено за резервним методом визначення митної вартості згідно зі ст. 64 Митного кодексу України.

Виходячи зі змісту рішення, підставою для коригування митної вартості є наступне.

В пункті 2.2 наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту від 01 березня 2021 року №1/YK-I-PLC/21 зазначено, що ціна і кількість кожної партії товару, а також вартість послуг з логістики, вказуються в додатках до контракту. В наданих до митного оформлення додатках до зовнішньоекономічного контракту не зазначена інформація щодо вартості послуг з логістики товару. Надані декларантом до митного оформлення транспортних засобів інвойси не завірені продавцем: відсутні печатки, підписи уповноваженої особи продавця.

Згідно з пунктом 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 01 березня 2021 року №1/YK-I-PLC/21 якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в наступний спосіб: покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання додатка до даного контракту. До митного оформлення товарів за ЕМД від 01 лютого 2022 року №UA110140/2022/000903 надано наступні додатки до зовнішньоекономічного контракту: №21 від 01 жовтня 2021 року, №21/01 від 01 жовтня 2021 року, №21/02 від 01 жовтня 2021 року, за якими умови оплати за товар, визначені зовнішньоекономічним контрактом, не змінюються. Враховуючи дати наданих додатків, на момент декларування товарів 01 лютого 2022 року покупцем має бути здійснено оплату 100% вартості задекларованих транспортних засобів. Однак декларантом до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних транспортних засобів.

В розділі «Юридичні адреси сторін» зовнішньоекономічного контракту від 01 березня 2021 року №1/YK-I-PLC/21 наявна розбіжність в адресі продавця: українською мовою « 49005, Україна, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 3, оф.33»; англійською мовою « 49005, Ukraine, Dnipro city, Dmitry Yavornytsky Avenue, 15, office 33».

У митного органу наявна інформація щодо вищого рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а саме: для товару №1 «Kia Sportage 2016 p.в.» - 8900,00 дол.США/шт.; для товару №2 «Kia Sportage 2018 p.в.» - 11400,00 дол.США/шт.; для товару №3 «Kia K7 2016 p.в.» - 8400,00 дол.США/шт.; для товару №4 «Kia Sorento 2014 p.в.» - 8200,00 дол.США/шт.; для товару №5 «Hyundai Sonata 2018 p.в.» - 7900,00 дол.США/шт.; для товару №6 «Hyundai Santa Fe 2012 p.в.» - 6400,00 дол.США/шт.; для товару №7 «Hyundai Sonata 2017 p.в.» - 6900,00 дол.США/шт.; для товару №8 «Kia K5 2014 p.в.» - 4100,00 дол.США/шт.

Також митним органом прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 лютого 2022 року № UA110140/2022/000049.

Спірним в цій справі є питання наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості за основним методом визначення митної вартості та застосування митним органом другорядного (резервного) методу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено статтею 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Дніпровською митницею встановлено, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, в частин, що стосується вартості послуг з логістики товару, оплати задекларованої партії товару.

Стосовно зауваження відповідача, з яким погодився суд першої інстанції, про те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо такої складової митної вартості товару, як вартість послуг з логістики, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості, суд зазначає наступне.

Пунктами 5 та 6 частини десятої статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

Отже, вартість послуг логістики як окрема складова митної вартості додається до ціни, що сплачена за товар або підлягає сплати, тільки у разі, якщо вартість таких послуг не включалася до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Як зазначено судом вище, поставка товару здійснювалась на умовах CFR Чорноморськ згідно з Інкотермс 2010.

Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс 2010) термін CFR означає, що продавець постачає товар на борт судна. Продавець зобов`язаний укласти договір та сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення.

Ціна товару за умовами постанови CFR означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару зі сплатою експортних мит та інших зборів, а також вартості доставки (фрахта) до порту призначення, без вивантаження в порту, відповідно, узгоджуючи умови поставки на зазначених умовах, сторони контракту погодились в тим фактом, що ціна товару, зазначена у специфікації та інвойсі, вже включає в себе додаткові витрати, у тому числі пакування та маркування.

Пунктом 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 01 березня 2021 року №1/YK-I-PLC/21 встановлено, що ціна і кількість кожної партії товару, а також вартість послуг з логістики, вказується в додатках до контракту.

Відповідно, витрати на послуги з логістики не є окремою складовою митної вартості, тому аргумент відповідача про неможливість перевірки правильності визначення митної вартості, а також усіх складових митної вартості внаслідок не зазначення окремо в доповненні до договору вартості послуг з логістики, є необґрунтованими.

Твердження суду першої інстанції про не обґрунтування позивачем сплати більшої суми вартості товару, аніж задекларовано, суд визнає помилковими, позаяк у будь-якому випадку вартість послуг з логістики не є окремою складовою митної вартості.

Стосовно зауваження митного органу про не надання декларантом до митного оформлення банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваних транспортних засобів, суд зазначає таке.

Пунктом 4.1 контракту визначено, що якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в такий спосіб: покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання додатка до даного контракту.

Згідно з п. 4.4 контракту підтвердження оплати є копія платіжного доручення, вислана покупцем продавцю факсом з печаткою банку покупця.

Судом встановлено, що декларантом 09 лютого 2022 року подано митному органу платіжні документи на підтвердження факту оплати товару: платіжне доручення №281021/1448652 від 28 жовтня 2021 року на суму 23500 доларів США; платіжне доручення №241221/1520206 від 24 грудня 2021 року на суму 59710 доларів США; платіжне доручення №020222/1559576 від 02 лютого 2022 року на суму 40531 доларів США, які не враховані митним органом при прийнятті оскарженого рішення.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги факт подання позивачем митному органу платіжних доручень на підтвердження здійснення оплати товару та зазначено, що твердження позивача про те, що оплата товару проводилась декількома транзакціями, не спростовує факту декларування меншої суми, аніж та, яка визначена в платіжних дорученнях.

Суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, адже в поданих позивачем митному органу 09 лютого 2022 року, тобто до прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості, платіжних дорученнях містяться реквізити, які належать постачальнику, на користь якого сплачено відповідні суми, міститься посилання на зовнішньоекономічний контракт та додатки до контракту, на підставі яких поставлялась партія товару, тобто платіжні доручення можливо ідентифікувати з конкретною партією товару, адже зазначені в платіжних дорученнях формулювання призначення платежу, розмір перерахованої суми дозволяли відповідачу ідентифікувати, за який саме ввезений товар сплачено кошти.

Відхилення судом першої інстанції тверджень позивача про те, що оплата товару проводилась декількома транзакціями через те, що позивачем задекларовано менша сума, аніж та, яка визначена в платіжних дорученнях, не ґрунтується на вимогах законодавства, адже відсутня законодавчо встановлена заборона на здійснення оплати частинами.

При цьому судом першої інстанції не здійснювався аналіз, чи відповідає перерахована позивачем загальна сума задекларованій позивачем митній вартості.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що підставою для коригування митної вартості в рішенні митним органом вказано саме не надання декларантом банківських платіжних доручень про оплату партії товару, що спростовано в суді позивачем.

Суд першої інстанції фактично вийшов за межі предмету доказування, яким є рішення про коригування митної вартості та, відповідно, підстави, зазначені відповідачем суб`єктом владних повноважень в цьому рішенні, для прийняття такого рішення.

Суд констатує, що відповідачем не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації щодо складових митної вартості товару.

Подані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за товар.

Верховним Судом у постанові від 23 липня 2019 року в справі № 1140/3242/18 зазначено, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Враховуючи приведені обставини, суд визнає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів відповідач повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесені недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Суд не піддає сумніву право митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості (за резервним методом).

Статтею 57 Митного кодексу України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини першої якої визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно з частиною другою статті 57 Митного кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами третьою п`ятою цієї статті передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За приписами статті 64 Митного кодексу України, який регулює питання застосування резервного методу, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Оцінюючи правомірність застосування митним органом другорядного методу визначення митної вартості (резервного методу) (метод 2-ґ), суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за другорядним методом 2-ґ за митними деклараціями, зазначеними у рішенні про коригування митної вартості, є безпідставним, оскільки у оскарженому рішенні не наведено мотивів щодо того, що товари за приведеними митними деклараціями та митною декларацією, поданою позивачем, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаними деклараціями та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а оспорюване рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митницею згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України, ґрунтується на митній вартості іншого митного оформлення.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який має однакові характеристики, умови поставки є схожими, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірних товарів та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваних товарів.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає частині другій статті 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у статті 58 Митною кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не спростовані відповідачем.

Підсумовуючи викладене, суд визнає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, який слугував підставою для відмови у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача суд стягує понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 487,43 грн., з яких 2 994,93 грн. судовий збір, сплачений за подання позову, 4 492,50 грн. судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року в справі № 160/13907/22 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року в справі № 160/13907/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення скасувати.

Ухвалити в справі № 160/13907/22 нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110000/2022/000009/2 від 09 лютого 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (, вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» (, пр. Дмитра Яворницького, 3, офіс 33, м. Дніпро, 49005) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 487 (сім тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 43 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 03 квітня 2023 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко