Справа № 460/47764/22
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2023 року м. Рівне №460/47764/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "Єврошпон-Смига"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Єврошпон-Смига" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: від 19.08.2022 №03 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 58244 грн та застосування штрафних санкцій на суму 14561 грн; від 19.08.2022 №03 про застосування штрафних санкцій на 3400 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що перевіркою встановлено розбіжність між даними податкового обліку платника в частині придбання та використання дизельного палива та не встановлено використання у господарській діяльності платника списаного дизельного пального в кількості 5471,63 л на суму 128077,02 грн, ПДВ 25615,40 грн. Такі висновки ґрунтуються на зроблених розрахунках лінійних норм витрат палива на пробіг автомобіля, застосовуючи положення Наказу Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998р. «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» та карти Google. Однак, позивач вказує, що облік в частині придбання та використання дизельного палива ПрАТ "Єврошпон-Смига" проводиться виключно на основі первинних документів (ТТН, подорожній лист). Норми використання палива затверджені в наказі підприємства № 178 від 31.12.2021року «Про встановлення норм використання палива», який надавався під час перевірки. Щодо пробігу автомобілів, вказаного у подорожних листах, то всі поїздки транспортних засобів Mercedes Benz Actros 1841 LS (номерний знак НОМЕР_1 ) та Mercedes Benz Actros 1841 LS (номерний знак НОМЕР_2 ) здійснені до державних лісових господарств. Завантаження лісоматеріалів відбувається в кількох пунктах одного й того ж лісового господарства, тому пробіг по одному й тому самому маршруту суттєво відрізняється один від одного. Всі маршрути враховані згідно фактичного пробігу автомобілів на підставі документів бухгалтерського обліку. До того ж, пробіг вантажного транспорту з причепом суттєво відрізняється від пробігу легкового автомобіля. Крім того, при здійсненні розрахунків перевіряючими безпідставно застосовано норму на виконання транспортної роботи Hw по нормативах як при здійсненні магістральних перевезень та не враховано коригуючі коефіцієнти, які слід було врахувати. Положення вищевказаного наказу Міністерства транспорту України № 43 від 10.02.1998 «Про затвердження Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», мають лише рекомендаційний характер.

Крім того, позивач зазначає, що перевіркою встановлено відхилення в сумі 32628,56 грн в частині оприбуткування та списання відходів та нібито необхідність нарахування зобов`язань з ПДВ на суму 32628, 56 грн через використання відходів в операціях, що, на думку перевіряючих, не є господарською діяльністю платника. Однак, товариство вказує, що до розгляду заперечень надано чотири акти (це підтверджено у відповіді на заперечення № 1892/Ж12/17-00-07-03 від 12.08.2022року) в яких вказано в повному обсязі кількісні та вартісні показники: Акт на внутрішнє переміщення від 31.01.2022року на суму 44205,95грн (кількість 513,878м куб.), Акт списання № 33 від 31.01.2022року Котельня (91 рахунок - загальновиробничі витрати) на суму 105120,36грн (кількість 643,893м.куб), Акт списання № 34 від 31.01.2022року (93 рахунок - тара та упаковка для готової продукції) на суму 8846,50грн (кількість 12,4м.куб), Виробничий звіт за січень від 31.01.2022року (рахунок 23 - виготовлення готової продукції - пиломатеріали, з відходів для подальшої реалізації) на суму 4970,00грн (4,97м.куб.) Тобто платником до перевірки надано акти та звіти, якими в повному обсязі підтверджено правомірність списання відходів на суму 163142,81грн у кількості 1175,14м.куб.

Позивач вказує, що з опису технологічного процесу підприємства видно, що використання відходів, як деревне паливо, необхідне для повноцінної роботи підприємства, тобто використовується у господарській діяльності підприємства. Виробничий цикл підприємства передбачає також операції фактичного сортування шпону у палети згідно розмірів, сортності породи, тощо, та його пакування з підготовкою до відправлення. Крім того підприємство реалізовує лісоматеріали. При здійсненні реалізації підприємство не закуповує окремо матеріали для пакування готової продукції, а використовує відходи, отриманні від виробничого процесу.

Оскільки твердження перевіряючих, про заниження податкових зобов`язань не узгоджуються із наданими платником документами та суперечать чинному законодавству, то будь-яких обов`язків для складання та реєстрації податкових накладних у позивача не виникає.

Тому, позивач вважає податкові повідомлення-рішення протиправними та необґрунтованими і просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 22.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, зазначає, що за результатами перевірки встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 58244 грн, що в подальшому призвело до завищення суми бюджетного відшкодування та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 58244 грн. Позивачем не надано накази про використання паливно-мастильних матеріалів, згідно яких встановлені норми витрат дизельного пального відповідно до марок автомобілів, товарно-транспортні накладні, які підтверджують перевезення вантажів для ПрАТ "Єврошпон-Смига", інші документи, які підтверджують використання списаного пального у господарській діяльності.

Окрім того, пробіг автомобілів, вказаний у наданих до перевірки подорожніх листах, суттєво відрізняється від прокладених маршрутів, визначених за допомогою карт Google, при цьому відсутня інформація про зміну маршруту руху автомобіля та причин цих змін. Також відповідач зазначає щодо невідповідності даних, відображених у подорожніх листах, наданих ПрАТ "Єврошпон-Смига" до заперечення, а саме: пробіг за однаковими маршрутами, здійсненими різними автомобілями, суттєво відрізняється. Відрізняється також: розхід пального, списаного на один і той же автомобіль при однакових умовах використання. При перевірці та до заперечення не надано наказів чи актів про встановлення норм витрат палива на роботу навантажувача, первинні документи, які підтверджують фактично відпрацьовані мотогодини та будь-які дані, що дають змогу ідентифікувати особу, відповідальну за здійснення господарської операції та правильність її оформлення, інші документи, які підтверджують використання списаного пального у господарській діяльності.

Отже, відповідач вказав, що перевіркою неможливо підтвердити використання списаного пального у господарській діяльності. З врахуванням наданих до заперечення документів, не підтверджено використання у господарській діяльності ПрАТ "Єврошпон-Смига" списаного пального в кількості 5471,63 л на суму 128077,02 грн., ПДВ - 25615,40 грн.

Щодо відхилення у сумі 32628,56 грн, орган ДПС вказує, що відповідно до наданого на розгляд заперечення акту 33 від 31.01.2022 встановлено, що ПрАТ "Єврошпон-Смига" спалено у січні 2022 року відструги, горбиль, кору, тирсу, обрізки тощо у кількості 643,893 м3 на суму 105120,36 грн. За даними акту списання 34 від 31 січня 2022 року, ПАТ "Єврошпон-Смига" списано ТМЦ (з місця зберігання: склад лісосировини, причина списання: пакування продукції). Відповідно до наданого на розгляд заперечення акту 34 від 31.01.2022 року встановлено, що ПрАТ "Єврошпон-Смига" використано для пакування у січні 2022 року відструги різних порід дерев у кількості 12,4 м3 на суму 8846,50 грн.

За даними акту на внутрішнє переміщення від 31 січня 2022 року, ПАТ "Єврошпон-Смига" зі складу відправника: склад лісосировини; склад одержувача: котельня.

Акт оприбуткування відходів та акти на їх списання або ж видаткові накладні на реалізацію відходів як продукції ПрАТ "Єврошпон-Смига" до перевірки не надано.

Відповідач вважає, що позивачем занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 58244 грн та не складено і не зареєстровано податкові накладні. Таким чином, відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, де вказав, що твердження відповідача у відзиві на позовну заяву необґрунтовані, нічим не підтверджені. Позивач наполягає на протиправності висновків в акті перевірки та податкових повідомлень-рішень. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ "Єврошпон-Смига" () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої складено акт від 12.07.2022 №2418/Ж5/17-00-07-03/30981499 (а.с.43-74 т.1).

Проведеною перевіркою встановлено порушення п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст.200 Податкового кодексу України ПрАТ "Єврошпон-Смига" занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму ПДВ 160754 грн, що в подальшому призвело до завищення суми бюджетного відшкодування в розмірі 160754 грн.

За результатами розгляду заперечення ПрАТ "Єврошпон-Смига" від 28.07.2022 до акта перевірки, в зв`язку з врахуванням відповідачем додатково наданих платником документів, вирішено висновки, викладені в акті перевірки, викласти в такій редакції: «Перевіркою встановлено порушення вимог п. 189. 1 ст п. 198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.10 ст.200 Податкового кодексу України ПрАТ "Єврошпон-Смига" занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на су мі 58244 грн., що в подальшому призвело до завищення суми бюджетного відшкодування 58244 грн, та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 58244 грн». (а.с. 75-100 т.1).

19 серпня 2022 року Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

№03 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 58244 грн та застосування штрафних санкцій на суму 14561 грн (а.с.11-13 т.1);

№03 про застосування штрафних санкцій на 3400 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН (а.с.14-16).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 цієї статті документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентований статтею 78 ПК України.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до приписів пункту 81.2 статті 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Суд зазначає, що нормами ПК України чітко встановлені умови та порядок проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути підставою для висновку про законність такої перевірки.

Судом встановлено, що відповідно п.п.200.10, 200.11 ст.200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

При цьому суд враховує, що змінами, внесеними Законом № 2118-ХІ до Податкового кодексу, проведення камеральних перевірок за січень було зупинено на період до припинення або скасування воєнного стану. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ відновлено камеральні перевірки платників ПДВ за результатами яких здійснюється бюджетне відшкодування ПДВ та змінено порядок його відшкодування.

Довідкою про проведення камеральної перевірки від 31.05.2022 №1597/ж5/17-00-18-05/30981499 встановлено наявність підстав для проведення позапланової документальної виїзної перевірки відповідно до підпункту 78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (а.с.36-41 т.1).

Відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

На підставі висновків довідки камеральної перевірки від 31.05.2022 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято наказ від 27.06.2022 №1176-п «Про проведення відповідно до п.п.78.1.8 п. 78 ст. 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ "Єврошпон-Смига" () (а.с.42 т.1).

Вказане свідчить про дотримання підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

Щодо суті виявлених порушень, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст.179 Господарського кодексу України господарські зобов`язання, а саме майново-господарські зобов`язання, виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, і є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Пунктом 14.1.36. ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 розділу І Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів та послуг; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Платник податків не має права відносити до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 розділу V Кодексу).

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню (перерахуванню) з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 Податкового кодексу України.

Пунктом 200.1 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Порядок віднесення сум до податкового кредиту визначено статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За змістом пункту 200.7 зазначеної статті, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Зокрема, перевіркою встановлено розбіжність між даними податкового обліку платника в частині придбання та використання дизельного палива та не встановлено використання у господарській діяльності платника списаного дизельного пального в кількості 5471,63 л на суму 128077,02 грн, ПДВ 25615,40 грн.

Такі висновки перевіряючих ґрунтуються на тому, що за відсутності наказу про використання паливно-мастильних матеріалів був здійснений розрахунок лінійних норм витрат палива на пробіг автомобіля на підставі Наказу Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998р «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» та розрахунок відстаней відповідно до карт Google.

Відповідач в акті перевірки та відзиві на позовну заяву вказує, що пробіг автомобілів, вказаний у наданих до перевірки подорожніх листах, суттєво відрізняється від прокладених маршрутів, визначених за допомогою карт Google, при цьому відсутня інформація про зміну маршруту руху автомобіля та причин цих змін.

Суд критично оцінює такі твердження органу ДПС України та зазначає наступне.

Всі поїздки транспортних засобів Mercedes Benz Actros 1841 LS (номерний знак НОМЕР_1 ) та Mercedes Benz Actros 1841 LS (номерний знак НОМЕР_2 ) здійснені до державних лісових господарств, площі яких становлять, згідно сертифікатів активних FSC -сертифікованих постачальниках по базі сертифікатів FSC розміщеній на веб-сайті http://info.fsc.org: Лугинське лісове господарство -55363га (553,63 кв.км), що підтверджується Certificate Detail, code NC-FM/COC-024734; Чорноліське лісове господарство - 19232га (192,32 кв.км), що підтверджується Certificate Detail, code NC-FM/COC-028573; Тульчинське лісове господарство - 44250,5га (442,50 кв.км), що підтверджується Certificate Detail, code NC-FM/COC-029463; Смілянське лісове господарство - 36141га (361,41 кв.км), що підтверджується Certificate Detail, code NC-FM/COC-013370 (а.с.101-105 т.1).

Завантаження лісоматеріалів може відбувається в кількох пунктах одного й того ж лісового господарства, тому пробіг по одному й тому самому маршруту суттєво відрізняється один від одного.

Крім того, відповідачем не врахований факт проведення ремонту доріг та мостів у рамках Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення. До того ж, пробіг вантажного транспорту з причепом суттєво відрізняється від пробігу легкового автомобіля, який може здійснювати рух через міста, а вантажний транспорт їде дорогами, де дозволено проїзд вантажного транспорту та існує можливість проїзду з причепом, враховуючи вагу транспорту та технічний стан доріг, тощо.

Тому, суд вважає необґрунтованим порівняння перевіряючих пробігу за маршрутом смт.Смига-Тульчинський лісгосп-смт.Смига автомобілів НОМЕР_3 - 801км та автомобіля НОМЕР_1 / НОМЕР_4 - 985км. Автомобіль ( НОМЕР_3 ) Volkswagen Jetta - легковий автомобіль, який здійснює рух, як правило, до офісу лісового господарства. Автомобіль НОМЕР_1 / НОМЕР_4 - вантажний автомобіль, який здійснює рух з причепом і вантажем через об`їзні дороги, а також проводить завантаження лісоматеріалів в декількох пунктах одного й того ж самого лісового господарства.

Враховуюче вищевказане, необґрунтованим є розрахунки відстані шляху вантажних автомобілів, що зроблені контролюючим органом на основі карт Google.

Судом встановлено, що ПрАТ "Єврошпон-Смига" за січень 2022 року списано дизельного палива на господарські потреби у кількості 16434,34 л на загальну суму 376436,84 грн. на наступні автомобілі: НОМЕР_1 - 5923,5 л, НОМЕР_5 - 4685,7 л, НОМЕР_6 - 149,7 л, ВК05700НК - 547,31 л, НОМЕР_3 - 424,4 л, НОМЕР_7 -106 л, НОМЕР_8 - 501,4 л, НОМЕР_9 -1242 л, автонавантажувачі - 2854 л.

Даний факт підтверджений наданими товариством актами на списання пального від 31.01.2022 №1, №6, №23, №24, №25, №26, №27, подорожніми листами автомобілів PH НОМЕР_6 , ВК05700НК, НОМЕР_3 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , автобуса PH НОМЕР_9 за січень 2022 року, актами на списання пального від 31.01.2022 №2 на автомобіль Мерседес PH НОМЕР_1 та №3 на автомобіль Мерседес PH НОМЕР_5 , подорожні листи автомобілів PH НОМЕР_1 , НОМЕР_5 (а.с.106-179, 201-212 т.1)

У січні 2022 р. для перевезеннях вантажів (круглі лісоматеріали) задіяно 4 транспортні засоби (сідельні тягачі з напівпричепами), які здійснювали перевезення круглих лісоматеріалів від Продавця до ПрАТ "Єврошпон-Смига", а саме:

сідельний тягач Mercedes-Benz Actros 1841 LS,2016 р., маса 7330 кг., ДН ВК6100ВТД

напівпричіп ВАРЗ НПВ-3212, 2017р., маса 8000 кг, ДН НОМЕР_5 ;

сідельний тягач Mercedes-Benz Actros 1841 LS,2018 р., маса 7079 кг., ДН НОМЕР_5 ;

напівпричіп JYKI Р-21, 2006 р., маса 6400 кг, ДН НОМЕР_10 .

Відповідач зазначає, що перевіркою визначено лінійні норми витрат палива на пробіг автомобіля л/100 км, дані базової лінійної норми витрати палива на пробіг автомобіля л/100 км з урахуванням вимог Наказу Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998р. «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», і як наслідок базова лінійна норма витрати палива на пробіг автомобіля, л/100 км становить: НОМЕР_1 Mercedes- Benz Actros 1841 LS з напівпричіпом BK3135XT- 26,4 л/100 км; НОМЕР_5 Mercedes- Benz Actros 1841 LS з напівпричіпом BK4407XP - 25,84 л/100 км.

При цьому, суд зазначає, що для визначення витрат ПММ для легкових та вантажних автомобілів регулюють Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджені наказом Мінтрансу від 10.02.1998 № 43.

Підприємством застосовуються базові лінійні норми (Нs), розраховані в залежності від моделі (модифікації) автомобіля, а також системи нормативів і коригуючих коефіцієнтів, які дозволяють враховувати виконану транспортну роботу, кліматичні, дорожні та інші умови експлуатації (Норми № 43).

Нормативні витрати палива (Qн) визначаються для кожного конкретного автомобіля в залежності від його типу (легковий, автобус, вантажний, бортовий, спеціальний і т. п.) з урахуванням базових лінійних норм за спеціальними формулами, наведеними в розд. 4 Норм № 43.

Тимчасові, тимчасові індивідуальні та постійні базові норми витрат палива для колісних транспортних засобів та обладнання, що встановлюється на колісних транспортних засобах, включаючи транспортні засоби загального призначення, спеціалізованого призначення та спеціального призначення, які, зокрема, беруть участь у транспортному процесі на дорогах загального користування (у тому числі легкові та вантажні автомобілі, фургони, автобуси, автомобілі з причепами, самоскиди тощо, спеціальне обладнання, що встановлюється на шасі колісних транспортних засобів та іншу техніку, зазначену в додатку Б), разом із системою коригуючих коефіцієнтів та норм додаткового споживання, що враховують вплив на витрату палива різноманітних експлуатаційних умов, розробляються провідним інститутом Міністерства інфраструктури України у сфері автомобільного транспорту - Державним підприємством «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» (далі - ДП «ДержавтотрансНДІпроект»).

Підприємство у разі необхідності коригує нормативні витрати палива (як вказано в п. 3 Норм № 43) у встановлених межах, в залежності від умов експлуатації автомобіля. Для цього застосовує поправочні (що підвищують і знижують) коефіцієнти. Зокрема, витрати палива підвищуються при роботі в холодну пору в залежності від фактичної температури повітря, в разі, якщо робота автотранспорту вимагає частих зупинок і т. д. (дані умови передбачені Нормами №43).

Якщо базова лінійна норма для конкретної моделі автомобіля не визначена (Норми № 43 не актуалізовані, а на ринку щорічно з`являються нові моделі авто), то підприємством розробляє і затверджує тимчасові лінійні норми витрат палива. Якщо моделі і модифікації автомобілів не мають істотних конструктивних відмінностей (в моделі двигуна і конструкції трансмісії) від базової моделі, тимчасова лінійна норма визначається в тому ж розмірі, що і для базової моделі, а при наявності деяких відмінностей - за формулою, наведеною в пп. 2.1.2 Норм № 43.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем було розроблено розрахунок витрат на дизельне пальне враховуючи специфіку автотранспортних засобів, які наявні в його використанні.

Норми використання палива затверджені в Наказі підприємства № 178 від 31.12.2021 року «Про встановлення норм використання палива» (а.с.181-200 т.1).

Наказ прийнято на підставі актів проведення замірів витрат палива спеціальними автомобілями (а.с.190-200 т.1), в тому числі Акту проведення замірів витрат палива спеціальними автомобілями Mercedes-Benz Actoros 1841LS.

Крім того, товариством враховано характер робіт, тобто здійснення перевезень поза межами доріг загального користування, на лісових чи степових ділянках, у важких шляхових умовах, потреба частих зупинок (в середньому більше, ніж одна зупинка на один кілометр пробігу), у тому числі технологічних зупинок, пов`язаних із завантаженням і розвантаженням, що складає суттєву частину маршруту, а також здійснення перевезень на дорогах загального користування за межами міста та на дорогах, що проходять через населені пункти та позначені знаком 5.47 Правил дорожнього руху, на яких дозволено рух зі швидкостями до 90 км/год., на іншій частині маршруту, та при визначенні норми використання палива застосовано Коефіцієнт коригування норм витрат палива 15 %.

У додатку 1.1 до Наказу №178 від 31 грудня 2021 року визначено, що норма витрат палива для вантажних тягачів Mercedes-Benz Actoros 1841LS складає: (21,4+8,32)+15% = 34,178 л/100км.

Таким чином, проведені позивачем розрахунки здійснені виходячи із обсягів використання пального на підставі даних, зафіксованих у первинних документах бухгалтерського обліку (ТТН, подорожній лист) та не перевищують норм списання, що зафіксовані в наказі про встановлення норм списання.

Суд зазначає, що дані Наказу Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998р. «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива. Нормування витрат палива - це встановлення допустимої міри його споживання в певних умовах експлуатації автомобілів, для чого застосовуються базові лінійні норми, встановлені по моделях (модифікаціях) автомобілів, та система нормативів і коригуючих коефіцієнтів, які дозволяють враховувати виконану транспортну роботу, кліматичні, дорожні, та інші умови експлуатації. Нормування витрат моторних олив та мастил здійснюється пропорційно до витрат палива згідно з встановленими нормативами.

Отже, безпосереднім призначенням даних Наказу №43 є планування витрат палива з метою їх раціонального використання. Разом з тим, норми списання палива на підприємстві можуть бути врегульовані внутрішніми наказами, а також підтверджені відповідними розрахунками, з урахуванням технічних характеристик автомобілів, експлуатаційних норм і інших факторів.

Крім того, пунктом 1.9 Наказу № 43 прямо передбачено, що підприємство на підставі аналізу причин відхилень фактичних витрат палива, що можуть змінюватися у часі або за певних умов, від встановлених ним нормативних витрат може змінювати встановлені нормативні витрати відповідно до зміни умов експлуатації або, у разі потреби, вживати заходів щодо усунення причин збільшення фактичної витрати палива понад встановлену підприємством нормативну витрату палива.

Наказ № 43 взагалі не містить імперативних норм, порушення яких може трактуватися, як порушення вимог податкового законодавства.

Отже, не може бути обов`язковим для визначення бази при обчисленні об`єкта оподаткування, зокрема, з урахуванням того, що серед встановлених чинним податковим законодавством обмежень щодо формування складу витрат та податкового кредиту відсутнє застереження стосовно не можливості включення до їх складу фактичних витрат на паливо, які перевищують вказані нормативи у Нормах витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті.

Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207 (чинній на момент спірних правовідносин, втрата чинності 04.02.2022), відповідно до п. 1 якої для водія юридичної або фізичної особи -підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, в наявності серед інших документів має бути товарно-транспортна накладна. Застосування зазначених форм первинного обліку всіма суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності є обов`язковим.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зі змінами та доповненнями, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положеннями статті 9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Судом встановлено, що позивачем для перевірки та до матеріалів справи надані копії подорожніх листів за січень 2022 року, товарно-транспортні накладні, акти списання палива, які є доказом використання пального для ведення господарської діяльності.

Також, позивачем до матеріалів справи долучено наказ підприємства № 178 від 31.12.2021 року «Про встановлення норм використання палива», який як зазначає відповідач не був наданий до перевірки.

Суд зазначає, що відповідно до п. 44.6 ст. 46 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Як встановлює підпункт 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 ПК України, обов`язок платника податків забезпечувати надання посадовими (службовими) особами платника податку письмових пояснень на письмовий запит контролюючого органу з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документального підтвердження.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

Право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.11.2022 у справі 600/2482/21-а, який відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при вирішення справи.

Суд зауважує, що відповідачем ні нормативно, ні документально не обґрунтовано здійснений розрахунок витрат палива на підставі даних інтернет-ресурсів.

В свою чергу позивач надав докази фактичного використання палива у кількості 10609,2 л на вантажні автомобілі ( НОМЕР_1 та НОМЕР_5 ) у господарських операціях, що підтверджується первинними документами, на підставі яких і проводилося списання палива на підприємстві, зокрема ТТН при перевезенні деревини автомобільним транспортом, подорожніми листами, звітами про використання пального. Всі вищевказані документ надані для перевірки.

Відповідач вказує також на непідтвердження використання списаного дизельного палива в кількості 2854 л на суму 70279,75 грн на автонавантажувачі.

Судом встановлено, що на балансі підприємства перебувають автонавантажувачі: Автонавантажувач /2004 р.в. Toyota 02-7FDF 30 /дизпаливо, Автонавантажувач /2003 р.в. Тoyota 02-7FDF 25 /дизпаливо, Автонавантажувач /2012 р.в. Toyota 02-8FDF 25 /дизпаливо, Автонавантажувач /2021 р.в. Toyota 62-8FDF 30 /дизпаливо, Автонавантажувач /2004 р.в. Linde H20D-03 /дизпаливо, Автонавантажувач /2003 р.в. Huster Н 4.00 ХМ-5/дизпаливо, Колісний навантажувач /2015 р.в. Volvo L60F /дизпаливо, які необхідні для завантаження або розвантаження матеріалів, а також для складання у штабелі висотою до 7м різних вантажів, та перевезення вантажу в межах складу або цеху підприємства.

Відповідно до Наказу № 178 від 31.12.2021 року «Про встановлення норм використання палива», затверджені норми витрат палива для автонавантажувачів. Визначення норм витрат пального для автонавантажувачів та спеціальної техніки проводилося шляхом замірів фактичних витрат палива.

Підприємством надано акт списання пального №7 від 31.01.2022 року на автонавантажувачі та Звіт про використання пального автонавантажувачами, згідно яких у січні 2022 року використано 2854 л дизельного пального на загальну суму 70279,75грн. Також до перевірки надано наказ підприємства про призначення відповідальної особи по автонавантажувачах №-52-ОП від 28.04.2021 року (а.с.179-180, 207 т.1).

Всі надані документи відповідають вимогам первинних документів та підтверджують використання пального на загальну суму 70279,75грн.

Тобто, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено фактичне використання позивачем у господарській діяльності дизельного пального в кількості 5471,63 л на суму 128077,02 грн, ПДВ 25615,40 грн.

Щодо відхилення в сумі 32628,56 грн в частині оприбуткування та списання відходів та нарахування зобов`язань з ПДВ на суму 32628,56 грн через використання відходів в операціях, що, на думку перевіряючих, не є господарською діяльністю платника, суд зазначає таке.

На підтвердження списання відходів на суму 163142,81грн у кількості 1175,14 м.куб. до заперечень на акт перевірки товариством було надано:

Акт на внутрішнє переміщення від 31.01.2022 року на суму 44205,95грн (кількість 513,878м куб.),

Акт списання № 33 від 31.01.2022 року Котельня (91 рахунок - загальновиробничі витрати) на суму 105120,36грн ( кількість 643,893м.куб),

Акт списання № 34 від 31.01.2022року (93 рахунок - тара та упаковка для готової продукції) на суму 8846,50грн ( кількість 12,4м.куб),

Виробничий звіт за січень від 31.01.2022 року (рахунок 23 - виготовлення готової продукції - пиломатеріали, з відходів для подальшої реалізації) на суму 4970,00 грн (4,97м.куб.) (а.с.213-217 т.1).

За даними акту списання №33 від 31 січня 2022 року, ПрАТ "Єврошпон-Смига" списано ТМЦ (з місця зберігання: котельня, причина списання: спалювання з метою отримання теплової енергії та технологічної пари на виробництво). Таким чином, підприємством спалено у січні 2022 року відструги, горбиль, кору, тирсу, обрізки тощо у кількості 643,893 м3 на суму 105120,36 грн.

Відповідно до акту списання №34 від 31 січня 2022 року, ПрАТ "Єврошпон-Смига" списано ТМЦ (з місця зберігання: склад лісосировини, причина списання: пакування продукції). Товариством використано для пакування у січні 2022 року відструги різних порід дерев у кількості 12,4 м3 на суму 8846,50 грн.

Відповідно до акту на переміщення встановлено, що ПрАТ "Єврошпон-Смига" здійснено переміщення товарів з складу лісосировини в склад одержувача у кількості 510,449 м3 на суму 43986,59 грн.

Так, кредитовий оборот по 209 рахунку на суму 163142,81 грн, відображає наступні бухгалтерські проводки підприємства:

1) Дт 209 Кт 209 на суму 44205,95 грн - внутрішнє переміщення відходів зі складу лісоматеріалів (куди оприбутковуються) на склади, де безпосередньо використовуються. Ця сума не формує витрат, які б враховувались при визначенні фінансового результату по підприємству. Переміщення сировини з одного складу на інший не є кінцевою дією, воно не формує витрат або прибутку, це дія обумовлена виробничою необхідністю, бухгалтерським і складським обліком, тому її не можна класифікувати як не господарську діяльність.

2) Дт 91 Кт 209 на суму 105120,36 грн. відображає списання відходів, використаних в котельні для отримання теплової енергії та технологічної пари, згідно акту списання. Підприємство займається виготовленням та реалізацією шпону струганого різних порід деревини. Технологічний процес виробництва шпону передбачає наявність відходів (деревна тріска) та інші відходи, які транспортуються або до дробарки для подрібнення та утворення деревної тріски, або поступають в бункер котельної та спалюються як деревне паливо, для отримання пару та гарячої води на потреби виробництва та для обігріву приміщень у опалювальний період.

Для функціонування цехів і складів, офісних приміщень у зимовий період необхідним є опалювання, яка за умов відсутності централізованого опалення здійснюється за рахунок відходів. Отримання пари та опалювання пов`язане з виробництвом (виготовленням) готової продукції і спрямоване на отримання доходу від реалізації продукції, як і передбачено Податковим кодексом України.

Згідно з статтею 134.1. ПК України, об`єктом оподаткування є:

134.1.1. прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Національне положення (стандарт) визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності. Національним положенням (стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати» передбачено:

п.15. До складу загальновиробничих витрат включаються:

п. 15.6. Витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інше утримання виробничих приміщень.

Саме ці витрати було віднесено до складу 91 рахунку - загальновиробничі витрати - у розмірі 105120,36грн шляхом відображення бухгалтерських проводок Дт 91 Кт 209 на підставі оформленого та затвердженого акту № 33 від 31.01.2022 року.

3) Дт.93 Кт 209 на суму 8846,50 грн відображає списання відходів, використаних для упаковки готової продукції на рахунок 93 «Витрати на збут», згідно акту списання № 34 від 31.01.2022. Виробничий цикл підприємства передбачає також операції фактичного сортування шпону у палети згідно розмірів, сортності породи, тощо, та його пакування з підготовкою до відправлення. Крім того підприємство реалізовує лісоматеріали. При здійсненні реалізації підприємство не закуповує окремо матеріали для пакування готової продукції, а використовує відходи, отриманні від виробничого процесу.

Національним положенням (стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати» також передбачено, щодо до складу витрат відносяться:

п.19. Витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): -витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції;

Витрати за збут, а саме пакування, яке було проведено через використання відходів також безпосередньо відносяться до господарських операцій, оскільки реалізація готової продукції без правильного пакування не можлива, і може привести до зіпсування шпону.

4) - Дт 23 Кт 209 на суму 4 970,00 грн. відображає списання відходів на переробку для виготовлення готової продукції, згідно виробничого звіту, і свідчить про їх використання в господарській діяльності, оскільки з цих відходів отримана безпосередньо готова продукція для подальшої реалізації.

Тобто, були проведені наступні проводки:

Дт 23 (виробництво) - Кт 209 (інші матеріали)

Дт 26 (готова продукція) - Кт 23 (виробництво)

Таким чином, зазначені в акті перевірки висновки про нібито наявність відхилень в частині придбання та використання відходів на суму ПДВ 32628,56 грн не відповідають фактичним обставинам та є необґрунтованими. Крім того, відповідач не надав розрахунок нарахування платнику ПДВ на суму 32628,56 грн.

Як вбачається з акту перевірки не залучались спеціалісти які володіють спеціальними знаннями у сфері технології обробки деревини, а тому визначення вартості залишків деревини після обробки, як нібито реалізована готова продукція, є не коректним. Крім того, проведеною перевіркою визначення залишків після переробки сировини є такою, що не ґрунтується на жодному нормативно правовому акті. Фактично контролюючим органом зменшено до відшкодування нараховану суму ПДВ на відходи, які взагалі не можуть бути реалізовані як товар або готова продукція і використовуються виключно у технологічному процесі виготовлення шпону.

Особливістю адміністративного судочинства, порівняно з іншими видами судочинства, є обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішенням прийнято без дотримання критеріїв, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури: з порушенням визначеного законами України способу, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

З огляду на вищенаведені правові норми та докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що висновок Головного управління ДПС у Рівненській області, частині завищення сум бюджетного відшкодування по декларації з ПДВ за січень 2022 року на суму ПДВ 58244 грн, та відсутності реєстрації податкових накладних на обсяги реалізації товарів є помилковим.

Тому, податкове повідомлення-рішення №03 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 58244 грн та застосування штрафних санкцій на суму 14561 грн, та №03 про застосування штрафних санкцій на 3400 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН підлягають скасуванню.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 2481 грн 00 коп, сплачений згідно платіжного доручення від 14.11.2022 №79.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Єврошпон-Смига" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 19.08.2022 №03 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 58244 грн та застосування штрафних санкцій на суму 14561 грн; від 19.08.2022 №03 про застосування штрафних санкцій на 3400 грн за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Єврошпон-Смига" судовий збір в розмірі 2481 грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 04 квітня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Єврошпон-Смига" (вул. Заводська, 1,смт. Смига,Дубенський район, Рівненська область,35680, ЄДРПОУ/РНОКПП 30981499)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя С.М. Дуляницька