Справа № 640/28447/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Cтріт Компані» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Cтріт Компані» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Cтріт Компані» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 21.09.2021 №298476 про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно нього.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки, на думку позивача, відповідачем було не вірно розраховано відсоток перевищення параметрів від нормативу. Крім того, позивач зауважив, що результати зважування не можна вважати достовірними, адже: під час зважування не враховано особливостей вантажу, який перевозився та можливість зміни розподілу навантажень на вісі транспортного засобу в русі; в акті перевірки, розрахунку оплати, довідці, квитанції та спірній постанові не зазначено технічні прилади якими виявлені та зафіксовані порушення. Також, позивач вказує на порушення, допущені відповідачем під час винесення спірного рішення, а саме: квитанція про зважування не відображено необхідних даних; відповідачем не повідомлено ТОВ «Cтріт Компані» про дату розгляд справи; водієві не пред`явлено направлення на перевірку; недотримання посадовими особами Укртрансбезпеки вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 879 в частині незаборони подальшого руху транспортного засобу після виявлення факту перевищення габаритного нормативного параметру.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що викладені у позові.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що інспекторами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки згідно щотижневого графіка проведення рейдових перевірок та відповідно до направлення на перевірку від 20.07.2021 №026494, зокрема, на автомобільній дорозі а/д М-05 «Київ-Одеса» км 452+811 (ліворуч, праворуч), проводилась рейдова перевірка у період з 21.07.2021 по 28.07.2021.

25.07.2021 на автомобільній дорозі М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 811 м проведено габаритно-ваговий контроль належного ТОВ «Cтріт Компані» транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 з причіпом (напівпричіпом) марки SCHARZMULLER, моделі SDA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який здійснював перевезення пшениці насипом згідно товарно-транспортної накладної №370520.

Результати зважування оформлені довідкою від 25.07.2021 №0075400 у якій, зокрема, зафіксовано, що загальна маса транспортного засобу складає 40,56 т, маса першої осі - 6,35 т; другої - 12,12 т; третьої - 7,56 т; четвертої - 7,32 т; п`ятої - 7,21 т.

З урахуванням наведеного посадовою особою, яка здійснює габаритно-ваговий контроль, складено акт від 25.07.2021 №0063783 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів у якому, зокрема, зафіксовано, що навантаження на строєну вісь складає 40,56 т при нормативно допустимому 40,00 т. Водій вказаного транспортного засобу відмовився від підписання акту.

До акту від 25.07.2021 №0063783 складено розрахунок плати за проїзд, великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів, згідно якого у зв`язку із перевищення нормативного навантаження на одиничну вісь на 1,12 т (10,18%), визначено плату за проїзд у розмірі 165, 24 Євро.

Також, посадовою особою, яка здійснює габаритно-ваговий контроль, складено акт від 25.07.2021 № 291693 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зафіксовано, що під час перевірки належного ТОВ «Cтріт Компані» транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , з причіпом (напівпричіпом) марки КRONE, реєстраційний номер НОМЕР_3 виявлено порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий відповідним органом або документ про внесення сплати за проїзд великовагових транспортних засобів. Відповідальність за таке порушення передбачена абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

21.09.2021 заступником начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки розглянуто справу про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акту 291693 та складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21.09.2021 №298476, у якій констатовано факт перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, за що передбачено відповідальність абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та на підставі вказаної норми застосовано до ТОВ «Cтріт Компані» адміністративно-господарський штрафу сумі 17 000, 00 грн.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III) визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

За змістом п.п. 2-4 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ст. 6 Закону №2344-III у разі проведення рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися про час проведення перевірки не інформується.

Згідно п.п. 12-15 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно п. 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.

Під час проведення рейдової перевірки можливе, серед іншого, здійснення габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого:

- наявність визначених ст.ст. 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно ст. 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктами 5-7 Правил № 30 передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил) здійснюється без дозволу.

Дозвіл видається уповноваженим підрозділом Національної поліції, у разі виїзду за межі України або в`їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами. Уповноваженими підрозділами Національної поліції в областях, м. Києві, а також Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями.

Дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Відповідно до п. 25 Правил № 30 забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у п. 4 цих Правил або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до п. 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

Дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Відповідно до п.п. 15, 16, 18, 20 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно п. 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Тобто, при здійсненні габаритно-вагового контролю здійснюється перевірка відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Результати габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті фіксуються у довідці про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення, яка видається водієві транспортного засобу.

Судом установлено, що результати зважування належного позивачу транспортного засобу оформлені довідкою від 25.07.2021 №0075400 у якій, зокрема, зафіксовано, що загальна маса транспортного засобу складає 40,56 т, маса першої осі - 6,35 т; другої - 12,12 т; третьої - 7,56 т; четвертої - 7,32 т; п`ятої - 7,21 т, тобто навантаження на одну вісь склало 12,12 т, при нормативно допустимому - 11 т.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач дійшов правильного висновку, що навантаження на строєну вісь транспортного засобу позивача за результатами зважування складає 12,12 т, при нормативно допустимому 11 т, тобто наявне перевищення нормативу на 1,12 т або на 10,18%.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на квитанцію (талон), яка сформована за результатом зважування вказаного транспортного засобу, адже така квитанція (талон) не є належним джерелом даних про вагові параметри транспортного засобу.

Слушними є доводи відповідача про те, що форма зазначеної квитанції (талону) нормативно не затверджена.

Пунктами 12, 13 Порядку № 879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Щодо доводів апелянта про відсутність відповідної методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, якою мали керуватися посадові особи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю колегія суддів зазначає, що за змістом ст.ст. 4, 29 Закону України «Про дорожній рух», ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

Такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, а пункт 19 цього Порядку, який передбачав, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, виключено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671.

Отже, посадові особи Укртрансбезпеки при визначенні габаритно-вагових параметрів транспортного засобу позивача правомірно керувалися Порядком №879.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.09.2018 у справі №804/5296/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94 затверджено Технічний регламент законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, дія якого поширюється на засоби вимірювальної техніки, перелік яких наведено у додатку 1.

Так, зокрема у позиції № 52 додатку 1 Технічного регламенту визначено прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь.

Пунктом 14 Порядку № 879 передбачено, що вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

На виконання цієї норми наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 у за №1171/29301, затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІ цих Вимог вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

Вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2% та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Як установлено судом, здійснення габаритно-вагового контролю стосовно належного позивачу транспортного засобу здійснено за допомогою приладу ваги автомобільні електронні AR-WIМ №0011094, які за результатами повірки відповідають вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь», що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/4127 чинне до 26.05.2022.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що складені посадовими особами Укртрансбезпеки документи не містять характеристик зважувального обладнання, яке використовувалося при проведенні габаритно-вагового контролю, позаяк необхідність зазначення такої інформації у відповідних документах чинним законодавством не передбачена.

Також, позивач зазначає, що Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію №02-84-08.

Згідно п. 11.1 вказаної Методики під час вимірювання ваги транспортний засіб має проїжджати через вимірювальну платформу зі швидкістю до 5 км/год, у разі порушення правил проїзду через вимірювальну платформу зважування необхідно повторити.

У квитанції (талоні) зафіксовано швидкість 4,54 км/год, однак повторне зважування не проводилось, що на думку позивача свідчить про неточність результатів зважування.

Разом з цим, як вже вказувалось вище, вказана квитанція (талон) не є належним джерелом даних про результати габаритно-вагового контролю, законодавством не встановлено форми такого документу.

Крім того, згідно товарно-транспортної накладної №370520 маса брутто становить 40,5 т, а згідно зважування під час вказаного габаритно-вагового контролю загальну вагу транспортного засобу визначено на рівні 40,56 т.

Відповідно до п.п. 8.1, 8.2 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568 (далі - Правила № 363), типи та кількість рухомого складу, потрібного для виконання перевезень вантажів, визначаються Перевізником залежно від обсягу і характеру перевезень.

Вантажі розміщують так, щоб маса вантажу рівномірно розподілялася між автомобілем і причепом.

Згідно п.п. 12.1, 12.5 Правил № 363 при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог ПДР України.

Для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до п. 19.1.1 Правил № 363 зерно перевозять тарним або безтарним способом рухомим складом з бортовими, самоскидними та спеціальними кузовами.

Згідно п. 22.2 ПДР України водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Норма абзацу 3 пункту 22.5 ПДР України забороняє рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів з перевищенням нормативних вагових параметрів у разі перевезення подільних (сипучих, наливних) вантажів.

Відповідно до п. 4 абз. 2 Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у п. 22.5 Правил дорожнього руху на 2%.

На переконання суду, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й подільного, який під час транспортування здатний зсуватися.

Доводи апелянта про те, що ним перевозився подільний та сипучий вантаж (пшениця), що, на його думку, звільняло його від обов`язку звертатися до уповноваженого органу Національної поліції за отриманням дозволу на рух, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки отримання дозволу на перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, в разі перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством більше п`яти відсотків є законодавчо встановленим обов`язком перевізника в силу положень ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». При цьому, положення вказаного Закону не містять виключень до подільних вантажів (сипучих: пісок, зерно або наливних: бензин, бетон, тощо).

Таким чином, позивач як автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, а тому повинен використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 24.07.2019 №803/1540/16.

Щодо посилань позивача на недотримання посадовими особами Укртрансбезпеки вимог Порядку № 879 в частині незаборони подальшого руху транспортного засобу після виявлення факту перевищення габаритного нормативного параметру, суд зазначає, що така бездіяльність посадових осіб Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не оскаржується позивачем та не впливає на правомірність винесеної постанови.

За змістом п.п. 20-27 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

З огляду на викладене, на орган державного контролю покладено обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення законодавства одним із способів: під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання, за виключенням випадку, коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася.

При цьому, як вбачається з акту від 25.07.2021 №0063783, водія транспортного засобу з актом ознайомлено, проте він відмовився від надання пояснень та підпису акту. Також, у цьому акті вказані підстави для проведення перевірку.

Згідно реєстру вихідної кореспонденції Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та відомостей з веб-сайту АТ «Укрпошта», 02.09.2021 Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки направило ТОВ «СТРІТ КОМПАНІ» поштове відправлення №154, яке вручено ТОВ «Cтріт Компані» 07.09.2021.

Вказаним поштовим відправленням надіслано позивачу повідомлення про те, що розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акту (ах) 291693 відбудеться 21.09.2021 з 09:30 по 15:00 в приміщенні Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою м. Київ, пр-т. Науки, 57 (2й поверх, каб.10). Також, вказане повідомлення містить запрошення позивача на розгляд справи та попередження, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання, справа буде розглянута без її участі.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що відповідачем не повідомлено ТОВ «Cтріт Компані» про дату розгляд справи.

Згідно абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-II за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки за наслідками рейдової перевірки належного ТОВ «Cтріт Компані» транспортного засобу встановлено здійснення перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків, до позивача правомірно застосовано, передбачений абзацом 15 частини першої статті 60 Закону №2344-II адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн, що свідчить про правомірність оскаржуваної постанови від 21.09.2021 №298476

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В даному випадку доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Cтріт Компані» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова