Справа № 240/9369/19
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 240/9369/19

адміністративне провадження № К/9901/23169/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №240/9369/19 за адміністративним позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної аграрної академії наук України» до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року (головуючий суддя Шуляк Л.А.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року (головуючий суддя Моніч Б.С., судді: Капустинський М.М., Сапальова Т.В.),

УСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної аграрної академії наук України» звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області, в якому позивач просив суд визнати протиправними (недійсними) податкові повідомлення-рішення від 18.02.2019 №, №, №.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.01.2020, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020, позовні вимоги задоволено частково.

Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18.01.2021 відкрито касаційне провадження у справі №240/9369/19 за касаційною скаргою податкового органу.

До суду надійшов відзив позивача.

Ухвалою суду від 03.04.2023 розгляд справи призначено у порядку письмового провадження на 04.04.2023.

Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження з урахуванням положень статті 345 КАС України.

Верховний Суд, на підставі фактичних обставин справи, які сторонами не заперечуються, з`ясував наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ГУ ДФС у Житомирській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка державного підприємства ДП "Дослідне господарство "Рихальське" Інституту сільського господарства Полісся Національної аграрної академії наук України" з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 22.02.2019 (в тому числі податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 22.02.2019 (в тому числі податкового законодавства при справлянні податку на прибуток за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 у зв`язку з тим, що станом на дату написання акта перевірки термін подання звітності з 01.01.2018 по 22.01.2019 не настав) та з питань законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2015 по 22.01.2019.

За результатами перевірки складено акт від 29.01.2019.2019 №58/06-30-14-14/00729356 (а.с.15-38).

В акті перевірки контролюючим органом зафіксовано, серед інших, наступні порушення:

п. 5, п. 21 ПС(Б)О 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п. 6 та п. 9 П(С)БО 16 "Витрати", п.п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 1' 082' 730,00грн, в тому числі: за 2015 рік - на 847215,00грн та за 2017 рік - на 235 515,00грн;

п. 187.1 ст. 187 та п. 188.1 ст. 188, 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 1' 422'721,00грн;

п. 46.1 ст. 46, п. 250.2 ст. 250 Кодексу підприємством не подано податкові декларації екологічного податку за 4 квартал 2015 року, 1-4 квартали 2016 року, 1-4 квартали 2017 року та 1-3 квартали 2018 року.

На підставі висновків Акта перевірки ГУ ДФС у Житомирській області 18.02.2019 винесені податкові повідомлення - рішення:

№, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток на 1' 082' 730,00грн, а також за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 58879,00грн (а.с.40);

№, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 748121,00грн, а також за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 187031,00грн (а.с.39);

№, яким до застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 2040,00грн за платежем надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (а.с.41).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, Підприємство звернулося з позовом до суду, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки податкового органу ґрунтуються на інформації інвентаризаційних відомостей, тоді як в ході перевірки інвентаризація взагалі не проводилась, первинні документи відсутні, висновки щодо показників фінансово-господарських результатів суперечать один одному, а тому неможливо стверджувати що оцінка доходу позивача достовірно визначена. Крім того, перевіряючими не враховано, що позивач взагалі не є платником екологічного податку.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що в ході перевірки позивачем були надані інвентаризаційні відомості, які складені в ході проведення інвентаризації товариством та які взято до уваги під час перевірки. Крім того, при перевірці позивачем не надані всі документи, які запитувались податковим органом.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, позов задовольнив частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 18.02.2019:

№, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток на 1' 082' 730,00грн, а також за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 58879,00грн.;

№, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 748121,00грн, а також за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 187031,00грн.

У решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач оскаржив їх у касаційному порядку. Як вважає податковий орган, судами неповно з`ясовано всі обставини справи та не досліджено усі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті. Відповідач просить Суд врахувати той факт, що лишки великої рогатої худоби встановлені по одних групах ВРХ, а нестачі - по інших. Таким чином, нестачі ВРХ, виявлені в ході проведення інвентаризації, по суті є операціями, не пов`язаними з господарською діяльністю підприємства. В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається виключно на обставини, встановлені в акті перевірки. Таким чином, на думку відповідача, наявні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень в частині задоволення позовних вимог та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Позивач проти доводів касаційної скарги заперечив, у відзиві Підприємство вказує, що у касаційній скарзі податковий орган фактично відтворює заперечення на позов та апеляційну скаргу, судами надано оцінку аргументам відповідача. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, касаційна скарга не містить обґрунтування неправомірності оскаржуваних рішень. Позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У справі, що розглядається, податковим повідомленням-рішенням № від 18.02.2019 позивачу збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в ході перевірки на підставі даних Книги обліку руху ВРХ за 2015-2018 роки, звітів про рух худоби, актів на оприбуткування приплоду, відомостей зважування, актів переміщення худоби за період з 01.04.2016 по 31.12.2018, а також інвентаризаційних описів проводилось дослідження руху ВРХ.

В ході дослідження інвентаризаційних відомостей було встановлено, що при проведенні фактичної наявності ВРХ станом на 19.06.2017 інвентаризаційною комісією встановлено лишки ВРХ в загальній кількості 209 голів загальною вартістю 1'308' 418,00грн, в тому числі: нетелів в кількості 26 голів вартістю 364797,20грн, телиць (старше 2-х років) в кількості 123 голови вартістю 723500,64грн, телиць 2015 року в кількості 60 голів вартістю 220120,32грн.

Враховуючи вищевикладене, податковий орган дійшов висновку, що в порушення пунктів 5, 21 ПС(Б)О 15 "Дохід", підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України Підприємством занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, на загальну суму 1' 308' 418,00грн., в тому числі: за 2017 рік - на 1' 308' 418,00грн.

Як зазначалось, в ході перевірки контролюючим органом була використана інформація інвентаризаційних відомостей фактичної наявності ВРХ станом на 19.06.2017. З відомостей слідує, що інвентаризація була проведена на підставі наказу господарства №5 від 19.06.2017 (а.с.129).

Суди зауважили, що вказана інвентаризація проведена не під час перевірки та не на вимогу контролюючого органу, що суперечить підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Судами з`ясовано, що при проведенні перевірки руху ВРХ контролюючим органом не враховано, що станом на 04.04.2016 згідно даних бухгалтерського обліку по рахункам 107, 211 та 212 загальна кількість ВРХ становила 641 голову.

Тоді як, відповідно до акту прийому-передачі станом на 04.04.2016 загальна кількість ВРХ становила 546 голів (а.с.127-128). При цьому, у вказаному акті не розшифрована загальна кількість ВРХ за типом худоби. Крім того, вказано, що первинні документи - книги руху поголів`я відсутні. Отже, на момент передачі матеріальних цінностей новому керівництву була нестача ВРХ.

З оскаржуваних судових рішень слідує, що як зазначив представник позивача, у результаті зміни керівництва господарства та передачі новому керівництву за вказаним актом матеріальних цінностей та документів, загальна кількість ВРХ станом на 04.04.2016 була відображена у звітності підприємства за типом худоби на власний розсуд, оскільки були відсутні первинні документи, з яких можливо було встановити вік та тип худоби, у дійсності таких лишків не було.

Вказані обставини підтверджуються висновками, викладеними в акті Управління Північого офісу Держаудитслужби в Житомирській області №06-15-10/17 від 03.07.2017 (а.с.85-98).

Зокрема, зазначено, що різниця між фактично наявним поголів`ям станом на 19.06.2017 та даними бухгалтерського обліку становить 70 голів загальною вартістю 1' 903' 789,53грн (а.с.95).

Крім того, у балансі підприємства на 30.06.2017 спостерігається зменшення довгострокових та поточних біологічних активів, тобто відсутні будь-які лишки поголів`я (а.с.99).

Відповідно до пункту 5 ПС(Б)О 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Згідно з пунктом 21 ПС(Б)О 15 "Дохід" дохід відображається у бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані, або підлягають отриманню.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Як встановлено судами та не спростовано відповідачем, фактично господарство не мало лишків ВРХ, а тільки недостачу поголів`я, а тому в даному випадку неможливо стверджувати що оцінка доходу позивача в цій частині достовірно визначена.

З огляду на викладене, суди не вважали доведеним заниження позивачем фінансового результату за 2017 рік на суму 1' 308' 418,00грн та відповідно, обґрунтованим донарахуванням податку на прибуток в цій частині.

Враховуючи, що встановленими обставинами та матеріалами справи не підтверджено заниження доходу позивача за 2017 рік на 1' 308'418,00грн, вказане впливає на розрахунок грошового зобов`язання з податку на прибуток, проведений контролюючим органом. Суди попередніх інстанцій звернули увагу, що суд позбавлений можливості самостійно визначати суму такого зобов`язання, відтак, податкове повідомлення-рішення № від 18.02.2019 підлягає скасуванню у повному обсязі. Судами відзначено, що з урахуванням висновків, зроблених щодо необхідності зменшення грошового зобов`язання, контролюючий орган має винести нове податкове-повідомлення-рішення.

Також, у справі, що розглядається, податковим повідомленням-рішенням № від 18.02.2019 визначено податкове зобов`язання по податку на додану вартість.

У ході перевірки на підставі даних Книги обліку руху ВРХ за 2015-2018 рр., звітів про рух худоби, актів на оприбуткування приплоду, відомостей зважування, актів переміщення худоби за період з 01.04.2016 по 31.12.2018, а також інвентаризаційних описів проводилось дослідження руху ВРХ.

У ході дослідження інвентаризаційних відомостей перевіряючими встановлено, що при проведенні фактичної наявності ВРХ станом на 19.06.2017 інвентаризаційною комісією встановлено недостачу ВРХ в загальній кількості 279 голів загальною вартістю 3' 212' 207,69грн, в тому числі: корів в кількості 224 голови вартістю 2863284,40грн, телиць 2014 року в кількості 52 голови вартістю 319720,98грн, бичків 2013 року в кількості 3 голови вартістю 24416,14грн, а також приросту бичків 2016 року вартістю 2924,12грн, бичків 2015 року вартістю 1006,46грн та телиць 2016 року вартістю 855,59грн.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включенні до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пунктом 189.1 статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції.

Враховуючи наведене, контролюючим органом зроблено висновок, що списані матеріали не спрямовувались підприємством для отримання доходу, отже такі матеріали не використовувались у господарській діяльності, а тому в порушення пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 ПК України встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ.

Разом з тим, як було зазначено судом вище, фактично різниця між фактично наявним поголів`ям станом на 19.06.2017 та даними бухгалтерського обліку становила 70 голів, тому контролюючим органом зроблено невірний розрахунок суми занижених податкових зобов`язань з ПДВ в цій частині.

Таким чином, висновки, викладені контролюючим органом, зроблені без належного дослідження усіх наявних доказів, що було виявлено під час судової стадії дослідження доказів, та безпідставність яких підтверджується відповідними документами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Враховуючи, що відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України до повноважень контролюючого органу належить визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків, суд позбавлений можливості самостійно нараховувати податкові зобов`язання, а тому податкове повідомлення-рішення № від 18.02.2019 підлягає скасуванню у повному обсязі.

Суди врахували, що відповідно до пункту 5 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня в тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства.

Як вбачається, контролюючий орган має винести нове податкове повідомлення-рішення з урахуванням висновків суду, зроблених у даній справі та проведенням нового розрахунку донарахованих податкових зобов`язань з ПДВ та податку на прибуток.

Висновки судів у касаційній скарзі не спростовані, касаційна скарга не містить доводів та обґрунтувань незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями. Крім того скаржник не зазначає, яку саме норму матеріального права судами застосовано неправильно, у чому саме полягає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права. Обґрунтування касаційної скарги, що судами неповно з`ясовано всі обставини справи та не досліджено усі докази, Верховний Суд не може визнати належним та достатнім.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд враховує, що висновки судів попередніх інстанцій є результатом оцінки наявних у їх розпорядженні доказів. Суд касаційної інстанції не може не погодитись з висновками, оскільки така оцінка здійснена з дотриманням вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування всіх обстави справи на підставі належних та допустимих доказів.

За наслідками розгляду справи у порядку касаційного провадження, Верховний Суд вважає необхідним відзначити, що відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У свою чергу, згідно з положеннями частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що обґрунтування, наведені відповідачем у касаційній скарзі, містять вимоги здійснити переоцінку встановлених судами обставин справи, а також додатково перевірити докази, що не входить в межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

У цій справі Суд вважає необхідним відзначити, що, виходячи з окреслених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту, а тому до їх переоцінки Верховний Суд не вдається у разі відсутності підстав, визначених підпунктами 1, 3, 4 частини другої статті 353 КАС України.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення судів першої та апеляційної інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним доводам судів у рамках цього касаційного провадження.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 345, 349, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі №240/9369/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду