Справа № 204/9874/21(2-а/204/21/22)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2023 року м. Дніпросправа № 204/9874/21(2-а/204/21/22)
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2022 року в адміністративній справі №204/9874/21(2-а/204/21/22) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Капітана патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Балясного Івана Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Капітана патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Балясного Івана Івановича, в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій неправомірними.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2022 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: скасував постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 538962 від 05 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень; закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Апелянтом вказувалось, що своїми діями позивач, начебто потребуючи допомоги, але знаючи наперед про те, що в цьому немає жодної потреби, відволікав інспекторів патрульної поліції від несення служби та безпідставно займав час оператора. Враховуючи всі обставини, відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність, притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Суд не проаналізував належним чином та не дослідив достеменно наявність скоєного позивачем правопорушення, яке мало місце, а всупереч цьому прийняв пояснення позивача як доказ, який має більш вагоме значення, що є неприпустимим в розумінні добросовісного та розсудливого розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

05 грудня 2021 року командиром роти 4 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області Балясним І.І. винесено постанову серії ЕГА № 538962 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП (а. с. 16). З вказаної постанови вбачається, що 05 грудня 2021 року в Дніпропетровській області в Індустріальному районі м. Дніпра по вул. Осінній, 12 громадянин ОСОБА_1 зателефонував на лінію 102 та повідомив, що співробітники патрульної поліції не мають службових посвідчень, хоча вони були у всіх в наявності та на вимогу були пред`явлені заявнику. Встановлено, що своїми діями останній здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 3400 гривень. Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає, що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано жодних доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення позивачем, оскаржувана постанова також не містить посилань на докази, що підтверджують вчинення такого правопорушення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стосовно позовних вимог про скасування постанови з підстав відсутності факту та доказів вчинення позивачем правопорушення, суд зазначає наступне.

Статтею 183 КУпАП встановлено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вказує, що для зазначення, що виклик поліції є завідомо неправдивим, таку обставину необхідно достеменно встановити. Суб`єктивна думка поліцейського , що його викликали на виклик безпідставно, не є доказом неправдивого виклику.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, суд зазначає, що порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону № 580-VIII.

При цьому норма статті 31 Закону № 580-VIII є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З показань позивача вбачається, що 05 грудня 2021 року при зупинці його транспортного засобу співробітники поліції відповідно до вимог Закону України «Про поліцію», на його вимогу, не надали службові посвідчення використання найменування та ознак належності до поліції, а пред`явили спеціальні жетони, чим порушили вимоги ст. 51. п. 1 вказаного Закону. Після цього до міста зупинки його транспортного засобу першим екіпажом патрульної поліції було визвано другий екіпаж патрульної поліції, який теж надав спеціальні жетони замість службових посвідчень, чим також порушив вимоги вищевказаного закону. З цих підстав, між ним та екіпажами патрульної поліції виникла суперечка та рух його транспортного засобу було заблоковано. Позивач звернувся на гарячу лінію 102 із повідомленням про незаконні дії з боку екіпажів патрульної поліції. Вказане обурило капітана ОСОБА_2 , через що він почав звертатися у грубій формі із погрозами застосування фізичної розправи. Після чого, у наказовій формі запропонував сісти у службовий автомобіль екіпажу поліції для проїзду у медичний заклад для огляду на наркотичне та алкогольне сп`яніння. Натомість, оглядом на наркотичне та алкогольне сп`яніння було встановлено, що він був тверезий, наркотичних засобів не вживав, тому екіпаж патрульної поліції виніс постанову про накладання штрафу в розмірі 3400 грн. за ст. 183 КУпАП.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази проте, що поліцейський не перебував під час понесення служби в стані алкогольного сп`яніння.

Доказів того, що дії позивача які полягали у виклику поліції, були спрямовані на зрив нормальної роботи поліції, або ж порушення громадського порядку, відповідачами не надано.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що патрульним поліцейським було попереджено позивача про здійснення відеозапису, роз`яснено його права передбачені законодавством, отриманні пояснення, наданні можливості скористуватися юридичною допомогою адвоката, ознайомлено з матеріалами адміністративної справи.

Отже, матеріали справи не містять доказів додержання відповідачем вищезазначених вимог, а саме: повідомлення відповідачем позивачу свого прізвища, посади, спеціального звання; надання можливості позивачу користуватись допомогою адвоката; ознайомлення позивача з правами, визначеними статтею 63 Конституції України, статтями 307, 308, 268, 287-289 КУпАП.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі № 524/9827/16-а від 18 лютого 2020 року дійшов висновку, що невжиття поліцейським дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги тягне за собою закриття справи про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова також не містить посилань на здійснення відео фіксації або наявних свідків.

Приписами ст. 286 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, щодо обмежених строків розгляду справи, про що відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен бути обізнаний.

Відповідач не був позбавлений можливості подати докази правомірності оскаржуваного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції з зазначенням причин, з якої ці докази не були надані у відповідності до ст 296 КАС України. Проте, відповідач вказаним правом не скористався.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення. При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації або без належного підтвердження, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Враховуючи вищенаведене, доводи сторін щодо правомірності чи неправомірності оскаржуваної постанови, з урахуванням відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не впливають на вирішення справи по суті.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини 1, 2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Отже, належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП не надано.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що відповідачем не доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши доводи, викладені скаржником в скарзі, суд не вбачає обставин, які б давали підстави ставити під сумнів правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2022 року в адміністративній справі №204/9874/21(2-а/204/21/22) - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2022 року в адміністративній справі №204/9874/21(2-а/204/21/22) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Капітана патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Балясного Івана Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій неправомірними - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко