Справа № 157/358/23
Суддя: Тімонова В. М.
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/358/23
Провадження №2-а/157/27/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі: головуючого судді Тімонової В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

представника позивача адвоката Кучера А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Камені-Каширському Волинської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Кучер Андрій Андрійович, до Головного управління Національної поліції у Волинській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Слупачика Богдана Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2023 адвокат Кучер А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до Камінь-Каширського районного суду Волинської області вказану позовну заяву, у якій просить:

визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ № 349797 від 16.02.2023;

провадження у справі закрити;

стягнути понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, яка підлягає скасуванню, оскільки позивач заперечує вчинення інкримінованих йому правопорушень, а будь-яких доказів його вини у вчиненні таких правопорушень працівниками поліції не пред`являлось. Права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП йому не роз`яснювались, у тому числі і право користуватися правовою допомогою адвоката. Розгляду справи в розумінні вимог ст. 280 КУпАП не відбувалось. Також зазначив про невірне застосування поліцейським норм КУпАП при кваліфікації правопорушення. Частина 1 ст. 121 КУпАП є бланкетною та відсилає до конкретних нормативних актів, яким встановлені правила експлуатації транспортного засобу та відповідні правила, норми і стандарти, які необхідно дотримуватися при переобладнанні транспортних засобів, однак оскаржувана постанова не містить таких посилань. Разом з тим, в оскаржуваній постанові не вказано час вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення.

Ухвалою судді від 01.03.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

10.03.2023 через канцелярію суду від представника ГУНП у Волинській області начальника СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Савчука М.В. надійшов відзив на позовну заяву, де він зазначає, що інспектор СРПП Слупачик Б.В. 16.02.2023 при здійсненні патрулювання виявив факт вчинення водієм, як пізніше було встановлено, ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 125, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим розглянув справу про адміністративне правопорушення, під час чого заслухав пояснення останнього по факту вчинення правопорушення, дослідив всі обставини вчинення адміністративного правопорушення та виніс оскаржувану постанову, копію якої вручив ОСОБА_1 . Вважає необґрунтованими доводи позивача у позовній заяві щодо неправильної кваліфікації його дії за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки останній не увімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки на вимогу поліцейського, що передбачено п. 9.9б ПДР. Таким чином, поліцейський діяв в межах наданих йому повноважень та на підставі закону, адміністративне стягнення застосоване в межах санкції статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим позов не підлягає до задоволення. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області та інспектор СРПП відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Слупачик Б.М. в судове засідання не з`явилися.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Судом встановлені наступні обставини.

Постановою інспектора СРПП відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Слупачика Б.М., серії БАВ № 349797 від 16.02.2023, накладено на ОСОБА_1 штраф за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП в розмірі 510 грн. за те, що «16.02.2023 року на автодорозі Р14 95 км с. Карасин с. Нові Червища, водій керував транспортним засобом марки «Volkswagen», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , поза населеним пунктом не увімкнув ближнє світло фар, після зупинки працівником поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, було нанесено тонування задніх габаритних ліхтарів, чим порушив пункти 9.8, 9.1Ґ, 9.9Б, 31.4.3Ґ ПДР та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП» (а.с. 10).

Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП адміністративну відповідальність передбачено за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідальність за ст. 125 КУпАП настає за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121 - 128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Пунктом 9.1Ґ ПДР передбачено, що попереджувальними сигналами є увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда.

Пунктом 9.8 ПДР встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Пунктом 9.9Б ПДР передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно з п. 31.4.3Ґ ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вбачається, що в ній не зазначено часу вчинення позивачем інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення вимог наведених вище норм закону матеріали справи не містять доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень. Таких доказів не здобуто і під час розгляду справи в суді.

Досліджуючи наданий до відзиву диск з відеозаписами, судом встановлено, що викладений в оскаржуваній постанові факт порушення позивачем вимог ПДР не знайшов підтвердження.

На відеозаписах, які зроблені нагрудною бодікамерою 16.02.2023 у період часу з 12:01:41 по 12:16:40, вбачається факт зупинки поліцейським позивача, який керував транспортним засобом та який після цього не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, а також нанесення на розсіювачі задніх світлових приладів транспортного засобу під керуванням позивача тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання. Однак, враховуючи, що оскаржувана постанова не містить часу вчинення інкримінованих позивачу адміністративних правопорушень, суд не може вважати вказані вище відеозаписи належними та допустимими доказами вчинення таких правопорушень.

Станом на день розгляду адміністративної справи інших доказів, зібраних під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на підтвердження вини позивача на адресу суду від відповідачів не надходило, а отже суду не видається за можливе встановити, що позивачем справді було порушено ПДР.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та відповідачами не надані суду належні та допустимі докази про порушення позивачем вимог ПДР України.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Як зазначено в частинах другій та шостій статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Суд бере до уваги, що відповідачем не представлено суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови з огляду на відсутність в ній часу вчинення правопорушень.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП, а отже, інспектор СРПП відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Слупачик Б.М., як суб`єкт владних повноважень, прийняв необґрунтоване рішення без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови незаконною суперечить положенням ст. 286 КАС України, а тому не підлягає задоволенню.

Разом з тим суд зазначає, що посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 поліцейським не було роз`яснено прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, у тому числі і право користуватися правовою допомогою адвоката, спростовуються підписом Давидюка Р.В., який міститься в оскаржуваній постанові навпроти графи «Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено». Вказаний підпис сторона позивача під сумнів не ставила.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Кучер Андрій Андрійович, до Головного управління Національної поліції у Волинській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Слупачика Богдана Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Слупачика Богдана Миколайовича від 16 лютого 2023 року серії БАВ №349797 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, 43025, .

Співвідповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Слупачик Богдан Миколайович, місцезнаходження: вул. Комарова, 29, смт Маневичі, Камінь-Каширський район, Волинська область, 44601.

Головуючий: В. М. Тімонова