Справа № 520/5450/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 р. № 520/5450/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанов,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з не перевірки головним державним виконавцем Дейкун О.Г. статусу судового рішення, за яким 20.10.2022 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №520/26376/21, щодо набрання ним законної сили станом на день відкриття виконавчого провадження №70967122 протиправною та стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому протиправними рішеннями та вищезазначеною незаконною бездіяльністю Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції моральної шкоди грошову суму у розмірі 75 000 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №70967122 від 10.02.2023;

- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70967122 від 10.02.2023;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 10.02.2023 у ВП № 70967122;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 10.02.2023 у ВП № 70967122.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані постанови державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняті всупереч нормам діючого законодавства, оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/26376/21 скасовано постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023, у зв`язку з чим вказані постанови підлягають скасуванню. Також зазначив про протиправну бездіяльність Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з не перевірки головним державним виконавцем Дейкун О.Г. статусу судового рішення, за яким 20.10.2022 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №520/26376/21 щодо набрання ним законної сили станом на день відкриття виконавчого провадження №70967122.

Ухвалою суду від 20.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку, передбаченому статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, витребувано у Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №70967122.

Ухвалою суду від 28.03.2023 відкладено розгляд справи №520/5450/23 на 04.04.2023 о 10:00 год у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду. Зобов`язано Балаклійський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконати вимоги ухвали суду від 20.03.2023 шляхом надання до суду до судового засідання належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження №70967122.

Позивач в судове засідання, призначене на 04.04.2023 о 10:00 год., не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, в судове засідання, призначене на 04.04.2023 о 10:00 год., не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до ч. 2 ст. 269 КАС України засобами електронного зв`язку. Надав до суду копії матеріалів виконавчого провадження №70967122, просив у задоволенні позову відмовити та розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач, Державна казначейська служба України, в судове засідання, призначене на 04.04.2023 о 10:00 год., не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до ч. 2 ст. 269 КАС України засобами електронного зв`язку. Надав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити та розгляд справи проводити без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання, призначене на 04.04.2023 о 10:00 год., не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до ч. 2 ст. 269 КАС України засобами електронного зв`язку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанов в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №70967122 від 10.02.2023, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70967122 від 10.02.2023, про стягнення виконавчого збору від 10.02.2023 у ВП № 70967122; про арешт коштів боржника від 10.02.2023 у ВП № 70967122.

Отже суд розглядає справу в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною та стягнення моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 по справі №520/26376/21 адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) суму податкового боргу в загальному розмірі 29223,52 гривень (двадцять дев`ять тисяч двісті двадцять три грн 52 коп.).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 по справі №520/26376/21 заяву Головного управління ДПС у Харківській області про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено. Поновлено Головному управлінню ДПС у Харківській області строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по адміністративній справі №520/26376/21 за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Головним державним виконавцем Дейкуном О.Г. Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 10.02.2023 отримано заяву ГУ ДПС у Харківській області про відкриття виконавчого провадження та 10.02.2023 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №70967122, про розмір мінімальних витрат, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023 по справі №520/26376/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 по справі №520/26376/21 скасовано. Прийнято постанову, якою в задоволенні позову Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп.

Головне управління ДПС у Харківській області звернулось до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із скасуванням рішення суду по справі №520/26376/21. Зазначену заяву відповідач отримав 27.02.2023.

Постановами від 10.03.2023 Головним державним виконавцем Дейкуном О.Г. Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закінчено виконавче провадження №70967122 та знято арешт з коштів ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що у відповідача не було підстав для винесення вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки рішення суду було скасоване судом апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія (судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових-осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Вимоги до виконавчого документа передбачені ст. 4 цього Закону.

Виконавчий лист від 15.06.2022 по адміністративній справі № 520/26376/21 відповідав вимогам виконавчого документа, що передбачені ст. 4 Закону та містив дату набрання рішенням законної сили.

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з абзацом 2 частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як встановлено судом з матеріалів справи, державним виконавцем на підставі заяви стягувача, яку відповідачем отримано 10.02.2023, відкрито виконавче провадження №70967122 постановою від 10.02.2023.

Інших даних щодо наявності постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023, якою було скасовано рішення суду першої інстанції, у державного виконавця не було. Сторони виконавчого провадження таких даних державному виконавцю не надавали, що не заперечується сторонами по справі.

Як вбачається з приписів ст. 26 Закону №1404-VIII у виконавця немає обов`язку перевірки статусу судового рішення перед відкриттям виконавчого провадження.

Отже відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності, а відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочав примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 08.07.2021 №917/1400/16 є безпідставними, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними. Так у справі №917/1400/16 виконавець був повідомлений стороною виконавчого провадження про прийняття судом відповідного рішення, а перед вчиненням виконавчих дій у цій справі сторони виконавчого провадження про прийняття постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023 на момент відкриття виконавчого провадження державного виконавця не повідомляли.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону №1404 сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Заявою, яка надійшла до виконавця 27.02.2023, стягувач повідомив про скасування рішення суду по справі №520/26376/21 та виконавець на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та про зняття арешту з коштів боржника від 10.03.2023.

З огляду на приписи ст. 19 Закону №1404 позивач мав можливість повідомити державного виконавця про наявність постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023, однак до державного виконавця не звертався, позовна заява та матеріали справи таких доводів та доказів не містять.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої йому протиправними рішеннями та вищезазначеною незаконною бездіяльністю Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції моральної шкоди грошову суму у розмірі 75 000 грн суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, відповідно до частин 2, 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 вказаної постанови).

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Стверджуючи про те, що відповідачем завдано моральну шкоду позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача. Також, не доведені й самі негативні зміни у його житті. Окрім того, позивачем не обґрунтовано розмір відшкодування шкоди в сумі 75000,00 грн та не підтверджено їх документально.

За сукупністю наведених обставин, на думку суду, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Так, згідно ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пл. Ростовцева, буд. 1, м. Балаклія, Харківська область, 64200, ), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, ), третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ЄДРПОУ ВП 43983495) про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин