Справа № 200/5281/22
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року Справа№200/5281/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про:

- визнання протиправним і скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 50 від 03.11.2022 року;

- зобов`язання зарахувати до пільгового страхового стажу за вислугу років періоди роботи з 25.06.1990 р. по 15.08.1990 р. на посаді слюсаря чергового та по ремонту обладнання IV розряду з повним робочим днем в шахті в Шахтоуправлінні ім. С.М.Кірова в-о «Макіїввугілля»; з 30.06.1993 по 30.08.1993 р. на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду з повним робочим днем в шахті на Шахті «Комуніст» Виробничого об`єднання «Октябруголь»; з 04.07.1994 по 16.10.1994 р. на посаді електрослюсарем підземним 4 розряду добувної дільниці в Октябрьському виробничому об`єднанні по видобутку вугілля «Октябрьуголь» шахтоуправління «Харцизьке»; з 30.01.1995 р. по 15.04.1995р. на посаді гірничого працівника очисного забою з повним робочим днем в шахті на час проходження виробничої практики в Шахтоуправлінні «Зуєвське» виробничого об`єднання «Октябрьвугілля»; з 25.07.1995р. по 18.08.2000р. на посаді гірничого майстра з повним підземним робочим днем під землею, помічником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті, заступником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті, начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті на Шахтоуправлінні «Зуївське» Виробничого об`єднання «Жовтеньвугілля»; з 19.09.2000р. по 19.11.2000 р. на посаді заступника начальника дільниці підземним в ДВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1»; з 23.11.2000 р. по 19.08.2003р. на посаді заступника начальника дільниці підземним, начальника дільниці підземним, помічником начальника дільниці підземним в ДВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1»; з 15.09.2003р. по 16.10.2003р. на посаді заступника директора по комплексно-механізованим забоям та виробництва очисної лінії дирекції по виробництву в Державному підприємстві «Шахтарськантрацит»; з 04.10.2006р. по 21.11.2006р. на посаді начальника зміни у виробничу службу, робота, яка пов`язана з підземними умовами праці до Відокремленого підрозділу «Шахта «Шахтарська-Глибока» ДП «Шахтарськантрацит»; з 22.11.2006р. по 05.06.2008р. на посаді начальник

- зобов`язання повторно розглянути заяву № 2874 від 26.10.2022 р. про призначення пенсії на пільгових умовах.

- стягнення судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.10.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за нормами п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням № 50 від 03.11.2022 року відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу не були зараховані періоди роботи: з 30.01.1995 по 18.08.2000, згідно довідок № 13/8/76-38 та № 13/8/76-38-1, оскільки довідки видані відокремленим підрозділом «Управління допоміжного виробництва» ДП «Шахтарськантрацит», який не є правонаступником «Шахтоуправління «Зуєвське», а також довідки не містять дати видачі, та з 23.11.2000 по 19.08.2003, згідно довідки від 04.02.2015 № 103, оскільки не зазначені накази про результати атестації робочого місця. Крім цього, позивач вважає, що до його пільгового стажу мають бути зараховані періоди роботи з 25.06.1990 по 15.08.1990, з 30.06.1993 по 30.08.1993, з 04.07.1994 по 16.10.1994, з 15.09.2003 по 16.10.2003, з 04.10.2006 по 21.11.2006, та з 22.11.2006 по 05.06.2008. Позивач вважає дії відповідача щодо незарахування до його пільгового стажу спірних періодів роботи протиправними та такими, що порушують його право на отримання пільгової пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.02.2023 було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Ухвалою суду від 03.03.2023 року замінено первісного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на належного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

31 березня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якому відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на відсутність правових підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 30.01.1995 по 18.08.2000, згідно довідок № 13/8/76-38 та № 13/8/76-38-1, оскільки довідки видані відокремленим підрозділом «Управління допоміжного виробництва» ДП «Шахтарськантрацит», який не є правонаступником «Шахтоуправління «Зуєвське», а також довідки не містять дати видачі, та з 23.11.2000 по 19.08.2003, згідно довідки від 04.02.2015 № 103 оскільки не зазначені накази про результати атестації робочого місця. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, 26.10.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалася структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням від 02.11.2022 № 70 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю, передбаченого законодавством пільгового стажу. За результатом розгляду наданих позивачем документів встановлено, що страховий стаж становить 26 років 18 днів, з них на зазначених роботах (пільговий) 10 років 7 днів. До пільгового стажу не були зараховані періоди роботи: з 30.01.1995 по 18.08.2000, згідно довідок № 13/8/76-38 та № 13/8/76-38-1, оскільки довідки видані відокремленим підрозділом «Управління допоміжного виробництва» ДП «Шахтарськантрацит», який не є правонаступником «Шахтоуправління «Зуєвське», а також довідки не містять дати видачі, та з 23.11.2000 по 19.08.2003, згідно довідки від 04.02.2015 № 103 оскільки не зазначені накази про результати атестації робочого місця.

Як вбачається з розрахунку стажу позивача РС-право, до пільгового стажу, окрім визначеного в рішенні, не зараховано, зокрема, періоди роботи з 25.06.1990 по 15.08.1990, з 30.06.1993 по 30.06.1993, з 15.09.2003 по 16.10.2003, з 22.11.2006 по 30.11.2006, з 22.12.2006 по 31.12.2006, з 22.01.2007 по 31.01.2007, з 19.02.2007 по 28.02.2007, з 21.03.2007 по 31.03.2007, з 25.04.2007 по 30.04.2007, з 01.06.2007 по 05.06.2008.

У додаткових поясненнях відповідач також зазначив, що під час розгляду документів ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 не було враховано період роботи:

- з 25.06.1990р. по 15.08.1990р. на посаді слюсаря в шахті в Шахтоуправлінні ім. С.М.Кірова в-о Макіїввугілля, оскільки не надано документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1;

- з 15.09.2003р. по 16.10.2003р. на посаді заступника директора по комплексно- механізованим забоям та виробництва очисної лінії дирекції по виробництву в Державному підприємстві Шахтарськантрацит, оскільки не надано документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Періоди роботи з 30.06.1993р. по 30.08.1993р. та з 22.11.2006р. по 05.06.2008р. на шахті Комуніст Виробничого об`єднання Октябруголь згідно довідки Відокремленого підрозділу Шахтоуправління імені 17 партз`їзду Державного підприємства Шахтарськантрацит від 24.11.2014 № 1636 було враховано з урахуванням кількості днів підземних спусків в шахту, наявних в зазначеній довідці.

Разом з тим, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться записи, в тому числі, про роботу:

- 25.06.1990 по 15.08.1990 електрослюсарем черговим по ремонту обладнання з повним робочим днем в шахті;

- з 30.06.1993 по 30.08.1993 підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті;

- з 30.01.1995 по 15.04.1995 підземним гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті на період проходження виробничої практики;

- 25.07.1995 прийнятий гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею;

- 21.01.1997 переведений помічником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 01.03.1997 переведений заступником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 05.04.1997 переведений помічником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 24.05.1997 переведений начальником дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 29.10.1999 переведений заступником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 04.01.2000 переведений начальником дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 18.08.2000 звільнений за власним бажанням;

- з 19.09.2000 по 19.11.2000 заступником начальника дільниці підземним;

- 23.11.2000 заступником начальника дільниці підземним;

- 17.06.2002 переведений начальником дільниці підземним;

- 29.08.2002 переведений заступником начальника дільниці підземним;

- 01.12.2002 переведений помічником начальника дільниці підземним;

- 08.08.2003 переведений начальником дільниці підземним;

- 19.08.2003 звільнений за власним бажанням;

- з 15.09.2003 по 16.10.2003 заступником директора по комплексно-механізованим забоям та відтворенню очисної лінії дирекції по виробництву;

- 22.11.2006 прийнятий начальником зміни, пов`язаний з підземними роботами;

- 04.12.2006 переведений заступником директора по виробництву з повним робочим днем в шахті;

- 19.05.2007 призначений виконуючим обов`язки головного інженера;

- 05.06.2008 звільнений за згодою сторін.

Також, в підтвердження спірних періодів роботи позивачем надано: індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-5; довідка про підтвердження пільгового стажу №17-10/24 від 12.02.2015 за період з 04.07.1994 по 16.10.1994, довідка про перейменування підприємства №17-10/24 від 12.02.2015; наказ про підсумки атестації від 03.11.1994 №331; довідка про підтвердження пільгового стажу №13 від 02.02.2015 за період з 04.10.2006 по 21.11.2006; виписка з наказу про підсумки атестації від 03.11.2005 №1028; довідка про підтвердження пільгового стажу №103 від 04.02.2015 за періоди з 19.09.2000 по 19.11.2000, з 23.11.2000 по 16.06.2002, з 17.06.2002 по 28.08.2002, з 29.08.2002 по 31.11.2002, з 01.12.2002 по 07.08.2003, та з 08.08.2003 по 19.08.2003, довідка про підтвердження пільгового стажу №1636 від 24.11.2014 за період з 30.06.1993 по 30.08.1993, з 22.11.2006 по 03.12.2006, з 04.12.2006 по 18.05.2007, з 19.05.2007 по 05.06.2008; наказ про проведення атестації від 05.09.1994 №538/к; наказ про підсумки проведення атестації від 22.12.1999 №620/к; наказ про підсумки проведення атестації від 17.12.2004 №659; історична довідка ДП Ш/У «Зуєвська»; довідки про заробітну плату №13/8/7.6-38-2, №13/8/7.6-38-3, №13/8/7.6-38-4, №13/8/7.6-38-5; довідка №1636 від 24.11.2014 про перейменування шахти «Комуніст»; накази про підсумки атестації від 17.08.2000 №500, від 20.12.2005 №54/к, від 16.12.2009 №300К, від 26.09.94 №902-к, від 10.04.2000 №221.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За ст.1, п. 1 ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п.2 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі за текстом Закон 1788).

Відповідно до положень п.16 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 положення Закону 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

На підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Вищевказана норма закону кореспондується з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, названими нормами матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

У відповідності до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, трудова книжка позивача, зокрема, в частині записів про його роботу:

- 25.06.1990 по 15.08.1990 електрослюсарем черговим по ремонту обладнання з повним робочим днем в шахті;

- з 30.06.1993 по 30.08.1993 підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті;

- з 30.01.1995 по 15.04.1995 підземним гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті на період проходження виробничої практики;

- 25.07.1995 прийнятий гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею;

- 21.01.1997 переведений помічником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 01.03.1997 переведений заступником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 05.04.1997 переведений помічником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 24.05.1997 переведений начальником дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 29.10.1999 переведений заступником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 04.01.2000 переведений начальником дільниці підземним з повним робочим днем в шахті;

- 18.08.2000 звільнений за власним бажанням;

- з 19.09.2000 по 19.11.2000 заступником начальника дільниці підземним;

- 23.11.2000 заступником начальника дільниці підземним;

- 17.06.2002 переведений начальником дільниці підземним;

- 29.08.2002 переведений заступником начальника дільниці підземним;

- 01.12.2002 переведений помічником начальника дільниці підземним;

- 08.08.2003 переведений начальником дільниці підземним;

- 19.08.2003 звільнений за власним бажанням;

- з 15.09.2003 по 16.10.2003 заступником директора по комплексно-механізованим забоям та відтворенню очисної лінії дирекції по виробництву;

- 22.11.2006 прийнятий начальником зміни, пов`язаний з підземними роботами;

- 04.12.2006 переведений заступником директора по виробництву з повним робочим днем в шахті;

- 19.05.2007 призначений виконуючим обов`язки головного інженера;

- 05.06.2008 звільнений за згодою сторін,

є належним доказом роботи позивача на вказаних посадах і у наведений період часу, а отже юридичний факт роботи позивача протягом вказаного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами, тому судом не приймаються доводи відповідача про неможливість зарахувати до пільгового стажу зазначені періоди роботи через відсутність довідок, підтверджуючих факт роботи в підземних умовах та відповідно до спусків в шахту, оскільки спірні періоди роботи підтверджуються трудовою книжкою позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Приймаючи до уваги, що періоди роботи позивача з 25.06.1990 по 15.08.1990, з 30.06.1993 по 30.08.1993, з 30.01.1995 по 15.04.1995, з 25.07.1995 по 18.08.2000, з 19.09.2000 по 19.11.2000, з 23.11.2000 по 19.08.2003, з 22.11.2006 по 30.11.2006, з 22.12.2006 по 13.12.2006, з 22.01.2007 по 31.01.2007, з 19.02.2007 по 28.02.2007, з 21.03.2007 по 31.03.2007, з 25.04.2007 по 30.04.2007, та з 01.06.2007 по 05.06.2008 підтверджені записами трудової книжки позивача, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а отже ці періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача за Списком №1 відповідно до п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, зазначені періоди підтверджуються пільговою довідкою №103 від 04.02.2015 за періоди з 19.09.2000 по 19.11.2000, з 23.11.2000 по 16.06.2002, з 17.06.2002 по 28.08.2002, з 29.08.2002 по 31.11.2002, з 01.12.2002 по 07.08.2003, та з 08.08.2003 по 19.08.2003, довідкою про підтвердження пільгового стажу №1636 від 24.11.2014 за період з 30.06.1993 по 30.08.1993, з 22.11.2006 по 03.12.2006, з 04.12.2006 по 18.05.2007, з 19.05.2007 по 05.06.2008.

Разом з цим, період роботи з 15.09.2003 по 16.10.2003 заступником директора по комплексно-механізованим забоям та відтворенню очисної лінії дирекції по виробництву не підтверджений записами трудової книжки позивача, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а також відсутня уточнююча довідка підприємства щодо пільгового характеру роботи за цей період, тому у суду відсутні підстави для зарахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 23.11.2000 по 19.08.2003, у зв`язку з відсутністю атестації робочого місця, суд зазначає наступне.

Атестація робочого місця здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, яка випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

З урахуванням наведеного, на думку суду відповідачем неправомірно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 23.11.2000 по 19.08.2003, оскільки спірний період роботи підтверджуються трудовою книжкою позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації і, відповідно, її документальне оформлення, покладається на керівника підприємства чи організації.

Крім цього, проведення атестації підтверджено наказом про підсумки проведення атестації від 22.12.1999 №620/к; наказом про підсумки атестації від 17.08.2000 №500, наказом від 10.04.2000 №221.

Разом з цим, позивач просить суд зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 04.07.1994 по 16.10.1994, з 04.10.2006 по 21.11.2006, та період з 22.11.2006 по 05.06.2008, однак періоди роботи з 04.07.1994 по 16.10.1994, з 04.10.2006 по 21.11.2006, з 01.12.2006 по 21.12.2006, з 01.01.2007 по 21.01.2007, з 01.02.2007 по 18.02.2007, з 01.03.2007 по 20.03.2007, з 01.04.2007 по 24.04.2007, та з 01.05.2007 по 12.05.2007 зараховані до пільгові стажу позивача за Списком №1, що підтверджується розрахунком стажу РС-право, а отже у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Також суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

На підставі п..4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд вважає позовні вимоги про скасування цього рішення обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням висновків суду.

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

За унормуванням ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За унормуванням ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатським бюро «Молчанової Наталії» договір про надання правової (юридичної) допомоги №04/10/22 від 21.10.2022 року.

За умовами пункту 4.2 цього розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги складає 2000 грн. за годинну роботу.

03.11.2022 року сторони уклали додаткову угоду №2, згідно п. 3 якої визначено вартість послуг:

- ознайомлення з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 та направлення заяви про видачу рішення про відмову в призначенні пенсії 60 хв. ціна за годину 2000 грн. вартість 2000 грн.;

- підготовка та направлення в Донецький окружний адміністративний суд адміністративного позову до ГУ ПФУ в Донецькій області 300 хв. ціна за годину 2000 грн. вартість 10000 грн.;

- ознайомлення з відзивом та підготовка відповіді на відзив 120 хв. ціна за годину 2000 грн. 4000 грн.

За п. 4.1 оплата послуг здійснюється в розмірі 100% вартості послуги в безготівковому порядку в строк до 20.12.2022 року.

За фактом надання правової допомоги сторонами договору складені та підписані: акт надання послуг по договору про надання правової допомоги №04/10/22 від 21.10.2022, складений 20.12.2022, за яким сплаті підлягає 12000 грн.

Підписанням цього акту позивач підтверджує факт належного отримання послуг, а також не має претензій до адвоката стосовно отримання від нього послуг, вказаних у цьому акті.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №20/12, позивачем сплачено 12000,00 грн.

Так, позивач зазначає, що його витрати у цій справі склали 12000,00 грн.

Так, частиною 7 статті 139 КАС України обумовлено: розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд відмічає, що, враховуючи положення частини 1статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 за № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

За практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Боттацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на наступне.

Предмет спору у цій справі не є складним, не потребує складних правових досліджень, вивчення обсягу фактичних даних та аналізу первинних документів, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним. Більш того, розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань.

З огляду на викладене, суд вважає, що понесені позивачем витрати в сумі 12000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи.

З урахуванням наведеного, суд вважає підтвердженими сплату позивачем адвокату витрат на суму 2000 грн. за надання професійної правничої допомоги у цій справі, оскільки такі витрати є співмірними зі складністю цієї справи, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 992,00 грн., з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає стягненню 496,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 50 від 02.11.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.10.2022 року про призначення пенсії згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 25.06.1990 по 15.08.1990, з 30.06.1993 по 30.08.1993, з 30.01.1995 по 15.04.1995, з 25.07.1995 по 18.08.2000, з 19.09.2000 по 19.11.2000, з 23.11.2000 по 19.08.2003, з 04.10.2006 по 21.11.2006, з 22.11.2006 по 30.11.2006, з 22.12.2006 по 13.12.2006, з 22.01.2007 по 31.01.2007, з 19.02.2007 по 28.02.2007, з 21.03.2007 по 31.03.2007, з 25.04.2007 по 30.04.2007, з 01.0.2007 по 05.06.2008, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень та судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 00 копійок.

Судове рішення складено та підписано 03 квітня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко