Справа № 520/22498/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 р. Справа № 520/22498/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2022, повний текст складено 28.07.23 по справі № 520/22498/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 27.05.2021 №-2038/1, №-2038/2, №-2038/3, №-2038.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.202 позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.05.2021 №-2038/1, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, податковий період 2018 рік у сумі 541,39 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.05.2021 №-2038/2, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, податковий період 2019 рік у сумі 41,39 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.05.2021 №-2038, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, податковий період 2021 рік повністю.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

ГУ ДПС у Харківській області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про не врахування судом першої інстанції, що згідно з відомостями Дерржавного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:012:0004, інформація щодо припинення речового права відсутня. Позивач, будучи орендарем земельної ділянки відповідно до діючого договору оренди землі від 03.06.2005 № 8265/05, зобов`язаний вносити орендну плату, а відтак скасування податкового повідомлення-рішення за 2021 звітний рік є незаконним.

Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 03.06.2005 між позивачем (орендар) та Харківською міською радою Харківської області (орендодавець) було укладено договір оренди землі, згідно п.п. 1, 2 якого орендодавець на підставі рішення XXXIII сесії Харківської міської ради IV скликання від 22.02.2005 №21/05 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів» надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, землі транспорту, яка знаходиться АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1286 га.

Згідно п.п.9, 10, 11 Договору розмір орендної плати в місяць за земельну ділянку з 2007 року становить 2 472,92 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата за земельну ділянку сплачується рівними частками щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 23.06.2016 у справі №644/1759/16-ц задоволено позов Харківської міської ради щодо внесення змін до договору оренди землі від 03.06.2005 №8265/05 шляхом укладення додаткової угоди, відповідно до якої розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком від 22.10.2013 №351/14 становить 5,6% від її нормативної грошової оцінки і складає 111 161,01 грн, або в місяць 9 263,42 грн.

Інформацію про вказану додаткову угоду внесено 28.10.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до договору дарування від 29.02.2021 позивач (дарувальник) безоплатно передав у власність ОСОБА_2 (обдарований) в дар приміщення підвалу №1-ІV площею 115,4 кв.м, 1-го поверху №1-27 площею 448,9 кв.м, 2-го поверху №28-44 площею 282,1 кв.м. в літ «А-2» загальною площею 846,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та приміщення 2-го поверху №45-55 в літ «А-2». загальною площею 182,7 кв.м., житловою площею 122,0 кв.м, що находиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані приміщення знаходяться у будівлі, яка розташована на орендованій земельній ділянці.

27.05.2021 відповідачем прийнято відносно позивача податкові повідомлення-рішення:

- №-2038/1, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, податковий період - 2018 рік у сумі 149 436,72 грн;

- №-2038/2, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, податковий період - 2019 рік у сумі 149 436,72 грн;

- №-2038/3, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, податковий період - 2020 рік у сумі 149 436,72 грн;

- №-2038, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, податковий період - 2021 рік у сумі 210 895,34 грн.

Не погодившись з податковими повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності податкових повідомлень-рішень відповідача від 27.05.2021: №-2038, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, податковий період 2021 рік повністю; №-2038/1, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, податковий період 2018 рік у сумі 541,39 грн; №-2038/2, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, податковий період 2019 рік у сумі 41,39 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

База оподаткування визначена статтею 271 ПК України, відповідно до якої базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно з п. 284.1 ст. 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Відповідно до ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються ст. 120 Земельного кодексу України і ст. 377 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтями 125 і 126 цього Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Вказаними нормами встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК).

Таким чином, платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Отже, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 17.12.2019 по справі № 804/4739/16, від 27.01.2020 по справі №804/886/18.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем у січні 2021 року безоплатно передано у власність ОСОБА_2 в дар приміщення підвалу №1-ІV площею 115,4 кв.м,. 1-го поверху №1-27 площею 448,9 кв.м, 2-го поверху №28-44 площею 282,1 кв.м. в літ «А-2» загальною площею 846,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та приміщення 2-го поверху №45-55 в літ «А-2». загальною площею 182,7 кв.м., житловою площею 122,0 кв.м, що находиться за адресою: АДРЕСА_1 , які розташовані в будівлі на спірній орендованій земельній ділянці, про що свідчить договір дарування від 29.01.2021.

Тобто, з урахуванням вищенаведених правових норм, саме з 29.01.2021 у позивача був відсутній обов`язок щодо плати за землю з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки саме з цієї дати право власності на приміщення будівлі, що розташовані на орендованій позивачем земельній ділянці, набув ОСОБА_2 .

Вищенаведене спростовує доводи апелянта про те, що позивач зобов`язаний вносити орендну плату за 2021 звітний рік.

Враховуючи наведене, відповідачем протиправно було нараховано позивачу податкове зобов`язання з плати за землю за 2021 рік, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення від 27.05.2021 №-2038, яким визначено орендну плату з фізичних осіб за 2021 рік у сумі 210 95,34 грн підлягає скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 27.05.2021 №-2038/1, №-2038/2, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.06.2016 у справі №644/1759/16-ц задоволено позов Харківської міської ради щодо внесення змін до договору оренди землі від 03.06.2005 №8265/05 шляхом укладення додаткової угоди.

У резолютивній частині рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.06.2016 у справі №644/1759/16-ц відображено зміст додаткової угоди, відповідно до якої нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації від 17.10.2013 №459 становить 1 985 018,00 грн, розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком від 22.10.2013 №351/14 становить 5,6% від її нормативної грошової оцінки і складає 111 161,01 гри, або в місяць 9 263,42 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 28.10.2016 зареєстрована додаткова угода до договору оренди землі від 03.06.2005.

На підставі вказаної угоди відповідачем здійснено розрахунок орендної плати, зокрема за 2018 2019 рр., а саме за 2018 рік у розмірі 210 895,33 грн., за 2019 рік у розмірі 210 895,33 грн.

З урахуванням додаткової угоди до договору оренди землі від 03.06.2005, коефіцієнтів індексації та визначених у попередніх податкових повідомленнях-рішеннях сум податкового зобов`язання з орендної плати прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення за 2018 рік у розмірі 149 436,72 грн., за 2019 рік у розмірі 149 436,72 грн.

При цьому, позивачем до суду першої інстанції було надано квитанції щодо сплати земельного податку, зокрема:

- за 2018 рік на загальну суму 62 000 грн (№ 9393 на суму 14 000 грн., №9451 на суму 13 000 грн., №3361 на суму 14 500 грн., №13382 на суму 14 500 грн., №14483 на суму 6 000 грн);

- за 2019 рік на загальну суму 61 500 грн ( №12960 на суму 14 500 грн., №2227 на суму 12 500 грн., №9148 на суму 10 000 грн., №38262 на суму 14 500 грн., №19802 на суму 10 000 грн).

Враховуючи сплату позивачем орендної плати за 2018-2019 рр., судом першої інстанції вірно проведено розрахунок податкового зобов`язання з орендної плати по податковим повідомленням-рішенням від 27.05.2021:

- №-2038/1 за 2018 рік: 210 895,33 грн - 62 000 грн = 148 895,33 грн;

- №-2038/2 за 2019 рік: 210 895,33 грн - 61 500 грн = 149 395,33 грн.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача, якими визначено орендну плату позивачу за 2018 та 2019 роки підлягають частковому скасуванню, а саме №-2038/1 (орендна плата за 2018 рік) - у сумі 541,39 грн (149 436,72 - 148 895,33), №-2038/2 (орендна плата за 2019 рік) - у сумі 41,39 грн (149 436,72 149 - 395,33).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 по справі № 520/22498/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов