Справа № 600/3636/22-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/3636/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Анісімова О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Остапенка В.В.,

представника позивача Пустовіта Ю.О,

представника відповідача Драган О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.08.2022 року №0-2410 на суму 7331,40 гривень Головного управління ДПС у Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.08.2022 року №0-2410 на суму 696,60 гривень Головного управління ДПС у Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.09.2022 року №1-2410 на суму 2141,57 гривень року Головного управління ДПС у Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.08.2022 року №0-2410 на суму 8091,00 гривень Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

1.2. Ухвалою суду від 27.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. ГУ ДПС у Чернівецькій області по відношенню до ОСОБА_1 прийнято податкові повідомлення-рішення від 29.08.2022 року №0-2410, від 29.08.2022 року №0-2410, від 27.09.2022 року №1-2410, від 29.08.2022 року №0-2410.

2.2. Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

3.1. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив наступне.

3.2. Так вказує, що ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові приміщення (будівлі), розташовані у с. Кам`яна Чернівецької області, у тому числі за адресою:

- АДРЕСА_1 т - будівля Складу на зерно, загальною площею 407,3м2, яка складається з складу на зерно, навісів, сушки, підсобного приміщення, огорожі та воріт з хвірткою (надалі Будівля Т);

- вул. Коцюбинського, 3ф - будівля Вагова, загальною площею 38,70м2 (надалі Будівля Ф);

- АДРЕСА_1 в - гараж, загальною площею 540,8м2 (надалі Будівля В).

3.3. Позивач з 12.12.1996 року зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець сільськогосподарський виробник. Одним з видів діяльності позивача є 01.11. - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

3.4. Всі вказані приміщення позивач використовує у сільськогосподарській діяльності та відносяться до коду 1271 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

3.5. До електронного кабінету позивача надійшли податкові повідомлення-рішення від 29.08.2022 року про нарахування податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно за 2021 рік, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме:

- №0-2410 на суму 7331,40 гривень зі сплати податку за БудівлюТ (надалі у аргументах представника позивача ППР7397);

- №0-2410 на суму 696,60 гривень зі сплати податку за БудівлюФ (надалі у аргументах представника позивача ППР7393);

- №0-2410 на суму 9734,40 гривень зі сплати податку за БудівлюВ (надалі у аргументах представника позивача ППР7394);

- №0-2410 на суму 8091,00 гривень (надалі у аргументах представника позивача ППР7396) зі сплати податку за нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 449,50м2 - Кормоцех.

3.6. Вважаючи нарахування податку неправомірним, 01.09.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою (реєстраційний індекс 15533/6/ЕКПП) в якій просив скасувати вищевказані податкові повідомлення-рішення, як незаконні.

3.7. 06.10.2022 року позивач отримав відповідь від 29.09.2022 року відповідача. Частково задовольнивши вимоги позивача, відповідач скасував своє ППР №0-2410 в сумі 9734,40 гривень зі сплати податку за Будівлю В та направив позивачу нове податкове повідомлення-рішення від 27.09.2022 року №1-2410 на суму 2141,57 гривень зі сплати податку за Будівлю В (надалі у аргументах представника позивача ППР9054).

3.8. Представник позивача наголошує, що нарахування позивачу податку є незаконним, а всі вищевказані податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню, оскільки оскаржувані ППР прийняті з порушенням імперативних приписів пп.266.2.2. п.266.2. ст.266 ПК України.

3.9. Зазначає, що БудівляТ - Склад на зерно, загальною площею 407,3м2, - БудівляФ - Вагова, загальною площею 38,70м2 та БудівляВ - гараж, загальною площею 540,8м2 належать на праві власності позивачу, який є виробником сільськогосподарської продукції, що підтверджується доданою до позову Випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань на ФОП ОСОБА_1 . Вказані будівлі відносяться до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Цей клас включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності: 1271.1. - будівлі для тваринництва; 1271,3 будівлі для зберігання зерна; 1271.4 - будівлі силосні та сінажні; 1271.9. будівлі сільськогосподарського призначення інші.

3.10. Вказані будівлі використовуються позивачем, як сільськогосподарським товаровиробником, у власній господарській діяльності і не здаються позивачем в оренду, лізинг, позичку.

3.11. При цьому, у відповідності до пп. Ж) пп.266.2.2. п.266.2. ст.266 ПК України будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку не є об`єктом оподаткування.

3.12. Вважає, що враховуючи вказане очевидним є, що нарахування на вказані будівлі сільськогосподарського призначення податку на нерухоме майно відмінне від земельних ділянок є прямим порушенням законодавства, чинного в Україні, а ППР7397, ППР7393, ППР9054 та ППР7396 підлягають визнанню протиправними і скасуванню.

3.13. Окрім цього, за ППР7396 позивачу нараховано податок на нерухоме майно власником якого є інша особа. Згідно ППР7396 податок нараховано на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 449,50 м2 - Кормоцех (надалі БудівляХ). Згідно Витягу від 07.07.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності БудівляХ належить на праві власності ОСОБА_2 .

3.14. Як підставу протиправності податкових повідомлень-рішень представник позивача також вказує, що у відповідності до пп.266.7.2. п.266.7. ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, ... надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Оскільки оскаржувані (первинні) ППР були прийняті відповідачем 29.08.2022 року (тобто після 01.07.2022 року) вони є такими, що складені всупереч законодавства чинного в Україні, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, як незаконні.

3.15. Також стверджує, що податкові повідомлення-рішення про нарахування податку на ці ж самі будівлі за заявою скасовувалися відповідачем у попередніх роках на підставі пп. Ж) пп.266.2.2. п.266.2. ст.266 ПК України, що підтверджується копіями відповідей - рішень відповідача, якими ППР були скасовані у минулих роках, а саме: рішення про розгляд заяви від 26.06.2020 року №4600/ФОП/24-13-55-07 Головного управління ДПС у Чернівецькій області та рішення про розгляд заяви від 08.04.2020 року №2462/ФОП/24-13-55-07 Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

3.16. Цілком очевидним є, що оскільки призначення та цільове використання будівель залишилося незмінним і в цьому році, то відповідно залишилися незмінними і підстави для звільнення їх від оподаткування, у зв`язку з чим ППР підлягають визнанню протиправними і скасуванню.

Позиція відповідача

3.17. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позову з огляду на наступне.

3.18. Так представник відповідача зазначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстровано право власності на такі об`єкти нерухомого майна, а саме:

- нежитлова будівля, заг.пл. 540,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 22/100, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 47868;

- нежитлова будівля, заг.пл. 449,5 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 112744;

- нежитлова будівля, заг.пл. 38,7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 112984;

- нежитлова будівля, заг.пл. 407,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 113291.

3.19. ГУ ДПС у Чернівецькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 29.08.2022 року №0-2410 на суму 7331,40 гривень ,

- від 29.08.2022 року №0-2410 на суму 696,60 гривень,

- від 27.09.2022 року № 1-2410 на суму 2141,57 гривень,

- від 29.08.2022 року №0-2410 на суму 8091,00 гривень.

3.20. Даними податковими-рішеннями позивачу визначені зобов`язання по податку на нерухоме майно, яке належать позивачу на праві приватної власності.

3.21. Щодо доводів позивача про прийняття та направлення податкових повідомлень-рішень після 1 липня 2022 року, що, на думку позивача, є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень, то представник відповідача зазначає, що контролюючий орган дійсно зобов`язаний рахувати платнику податків податкове зобов`язання з транспортного податку за відповідний рік та надіслати (вручити) таке податкове повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Невиконання контролюючим органом такого обов`язку звільняє платника податків від відповідальності за, зокрема, своєчасність нарахування суми податкового зобов`язання, проте не звільняє від обов`язку сплати такого податку за наявності відповідних правових підстав. Верховний Суд у постановах від 3 жовтня 2019 року (справи № 810/2777/16, 802/2529/17-а) вказав, що пропуск податковим органом, встановленого підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України строку надсилання податкового повідомлення-рішення (до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року)) не є тим порушенням, яке спростовує правильність здійсненого податковим органом нарахування, та не може бути самостійною підставою для скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення.

3.22. Щодо права позивача на пільгу відповідно до пп. 266.2.2. п.266.2 ст. 266 ПК України, то зазначає, що будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, та не здаються їх власниками в оренду, позичку, лізинг не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд і в постанові від 04.03.2021 року у справі № 500/2782/18.

3.23. При цьому, зазначає, що з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, необхідно встановити, чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірної нежитлової будівлі як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

3.24. Так, у позовній заяві позивач стверджує, що наявні у нього на праві власності нежитлові будівлі використовуються ним особисто для сільськогосподарського товаровиробництва, оскільки одним із видів його діяльності є 01.11.- вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Також позивач зазначає, що всі приміщення, які є об`єктом оподаткування, відносяться до коду 1271 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, однак доказів на підтвердження цього факту до позовної зави не було додано. Позивачем були надані лише копії витягу з технічних паспортів на будівлю, копії свідоцтва на право власності на нерухоме майно, копії витягу з інвентаризаційної справи на будівлі, з яких не можливо встановити як зазначав позивач у позові, що всі приміщення, які є об`єктом оподаткування, відносяться до коду 1271 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

3.25. Стосовно тверджень позивача про те, що ППР №0-2410 від 29.08.2022 р. нараховано не тому суб`єкту зазначає, що 01.09.2022 року позивач звернувся до податкового органу із заявою, в якій зазначав що нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 449,50 кв.м - Кормоцех йому не належить та являється власністю ОСОБА_2 . Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за номером інформаційної довідки №310479139, який сформований 22.09.2022 вказаний об`єкт належить на праві приватної власності позивачу: реєстраційний номер майна: 112744, тип майна: нежитлова будівля Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , Загальна площа (кв.м): 449,50, Матеріали стін: цегла, Загальна вартість нерухомого майна (грн): 95520 Технічний опис майна: кормоцех літ."А", котельня, літ."а", гараж літ."а1", навіс літ. "Б".

3.26. Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

3.27. Нормами Податкового кодексу України визначено умови, за яких власник об`єкта оподаткування звільняється від сплати відповідного податку, зокрема, коли будівлі, споруди належать сільськогосподарському товаровиробнику (юридичній та фізичній особі), і такі віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, вони не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. При цьому такі будівлі повинні використовуватись як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб. Оскільки обставини цієї справи, свідчать про те, що у позивача відсутня сукупність умов, за яких належне йому нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, звільнено від оподаткування відповідно до положень підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними.

ІV. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

4.1. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що з 12.12.1996 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець. Основним видом діяльності позивача є 49.41 вантажний автомобільний транспорт. При цьому, одним із видів діяльності позивача є також 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.10.2022 року №2.

4.2. У матеріалах справи наявна Реєстраційна інформація сільгоспвиробника з Державного аграрного реєстру, згідно якої ОСОБА_1 є сільгоспвиробником, має у власності 8 земельних ділянок загальною площею 6,18 га; головним джерелом доходу є сільськогосподарська діяльність; здійснює допоміжну діяльність у рослинництві; має у власності корів (а.с.95).

4.3. Також, у справі наявна податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за 2021 рік, згідно якої обсяг доходу ОСОБА_1 сформований за рахунок допоміжної діяльності у рослинництві (а.с.92).

4.4. Згідно наявних у матеріалах справи інформаційних довідок №310479139 від 22.09.2022 року та від 28.11.2022 року №316182586 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстровано право власності на такі об`єкти нерухомого майна, а саме:

- нежитлова будівля, заг.пл. 540,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 22/100, реєстраційний номер майна 47868 (гараж);

- нежитлова будівля, заг.пл. 38,70 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 112984 (вагова);

- нежитлова будівля, заг.пл. 407,30 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 113291 (склад на зерно).

4.5. Крім цього, згідно інформаційної довідки №310479139 від 22.09.2022 року та від 28.11.2022 року №316182586 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у ОСОБА_1 у власності перебувала нежитлова будівля, заг.пл. 449,50 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 112744, запис про в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 28.11.2022 року.

Підставою для погашення запису в реєстрі став договір дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017 року, згідно якого ОСОБА_1 подарував цей об`єкт нерухомості ОСОБА_3 (а.с.89).

При цьому суд звертає увагу, що відповідачем ОСОБА_3 також нараховане податкове зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 8091,00 грн. за податковий період 2021 рік за об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

4.6. Судом також встановлено, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийнято по відношенню до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податкові повідомлення-рішення форми Ф:

- від 29.08.2022 року №0-2410, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 7331,40 грн. за податковий період 2021 рік за об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 т;

- від 29.08.2022 року №0-2410, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 696,60 грн. за податковий період 2021 рік за об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- від 29.08.2022 року №0-2410, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 9734,40 грн. за податковий період 2021 рік за об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- від 29.08.2022 року №0-2410, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 8091,00 грн. за податковий період 2021 рік за об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

4.7. 01.09.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою (вхідний номер в Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області №15533/6/ЕКПП від 02.09.2022 року), в якій просив скасувати вищевказані податкові повідомлення-рішення. Листом від 29.09.2022 року №6985/6/24-13-24-02-05 позивач повідомлений про те, що податкове повідомлення-рішення від 29.08.2022 року №0-2410 зі сплати податку за нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в скасоване, натомість сформоване нове податкове повідомлення-рішення форми Ф від 27.09.2022 року № 1-2410, яким визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 2141,57 грн. за податковий період 2021 рік за об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2 . Також, дослідженням матеріалів справи встановлено, що у 2020 році відповідачем, на наведені вище об`єкти нерухомості податковими повідомленнями-рішеннями нараховувались податкові зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які у подальшому були відкликані (скасовані), у зв`язку із здійсненням ОСОБА_1 сільськогосподарської діяльності (а.с.24-25).

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Засади, якими керується суд при здійсненні правосуддя у цій справі

5.1. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд насамперед має визначити проблему, яка породила правовий конфлікт (яким є публічно-правовий спір) та ефективні, разом з цим справедливі, шляхи її усунення.

5.2. Сутністю цього спору є те, що позивач, не погоджується із прийнятими по відношенню до нього податковими повідомленнями-рішеннями. А тому, суд надасть таким рішенням податкового органу оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

5.3. Суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

5.4. При цьому, варто зазначити, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, у тому числі з фізичною особою-підприємцем, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

5.5. Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5.6. При наданні оцінки на предмет правомірності оскаржуваних рішень, суд виходить з того, що такі акти в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому мають відповідати критеріям законності таких рішень, які наведені у частині 2 статті 2 КАС України.

Водночас суд звертає увагу на положення частини 2 статті 77 КАС України, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Щодо суті спору

5.7. Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України (далі в редакції, чинній на час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень).

5.8. Так, порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентований статтею 266 ПК України.

5.9. Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

5.10. Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

5.11. Відповідно до підпункту 266.5.1. пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

5.12. Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

5.13. Згідно підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

5.14. Податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).

5.15. У свою чергу, суд звертає увагу на те, що підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, серед яких будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (пункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України)

5.16. Тобто, пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

5.17. Правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність трьох умов, перша з яких власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесено до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а третя такі об`єкти нерухомості не здається їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

5.18. Так, відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

5.19. Тобто, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу Спрощена система оподаткування, облік та звітність, тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ Податок на майно).

5.20. Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

5.21. Так, поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у статті 1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

5.22. З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття виробники сільськогосподарської продукції.

5.23. Так, згідно зі статтею 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

5.24. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що фізична особа-підприємець може підпадати під визначення сільськогосподарського товаровиробника. Наведені вище поняття сільськогосподарський товаровиробник не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

5.25. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 листопада 2020 року (справа №560/168/19).

5.26. Більш того, на користь висновку про те, що положення пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є застосовними в тому числі й для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання.

5.27. Так, Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII пункт ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, що наведена судом раніше (діючій на час спірних правовідносин), згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

5.28. Тобто, законодавець уточнив з 1 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є як юридичні, так і фізичні особи.

5.29. Так, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

5.30. Своєю чергою, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис).

5.31. Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

5.32. Отже, з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, суду належить встановити, чи наділений він статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

5.33. Саме таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18, а тому суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України застосовує її до спірних правовідносин.

5.34. Більше того, у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17 Верховним Судом наголошено, що встановлена пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

5.35. Як встановлено судом, основним видом діяльності позивача, як фізичної особи-підприємця, є 49.41 вантажний автомобільний транспорт. При цьому, як один із додаткових видів діяльності позивача визначено також 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.10.2022 року №2.

5.36. Крім цього, у матеріалах справи наявна Реєстраційна інформація сільгоспвиробника з Державного аграрного реєстру, згідно якої ОСОБА_1 є сільгоспвиробником, має у власності 8 земельних ділянок загальною площею 6,18 га; головним джерелом доходу є сільськогосподарська діяльність; здійснює допоміжну діяльність у рослинництві; має у власності корів (а.с.95).

При цьому, суд звертає увагу, що у справі наявна податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2021 рік, згідно якої обсяг доходу ОСОБА_1 сформований за рахунок допоміжної діяльності у рослинництві (а.с.92).

5.37. Отже, з огляду на наведені вище положення законодавства та враховуючи висновки Верховного Суду, у цій справі можна констатувати, що позивач підпадає під критерії наявності статусу сільськогосподарського товаровиробника.

5.38. У свою чергу, щодо дійсності використання позивачем спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, то суд зазначає, що згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

5.39. Окрім цього, до цього класу класифікатора будівель та споруд належать також: будівлі для тваринництва (код 1271.1); будівлі для птахівництва (код 1271.2); будівлі для зберігання зерна (код 1271.3); будівлі силосні та сінажні (код 1271.4); будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (код 1271.5); будівлі тепличного господарства (код 1271.6); будівлі рибного господарства (код 1271.7); будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (код 1271.8); будівлі сільськогосподарського призначення інші (код 1271.9).

5.40. Суд зазначає, що в інформаційних довідках №310479139 від 22.09.2022 року та від 28.11.2022 року №316182586 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, наявна наступна інформація щодо технічного опису по спірних об`єктах нерухомості, а саме:

- нежитлова будівля, заг.пл. 540,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 22/100, реєстраційний номер майна 47868; технічний опис майна: гараж літ. А-І;

- нежитлова будівля, заг.пл. 449,50 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 112744; технічний опис майна: кормоцех літ. А, котельня літ. а, гараж літ. а-і, навіс літ. Б;

- нежитлова будівля, заг.пл. 38,70 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 112984; технічний опис майна: вага будівлі літ. А, гараж літ. а, навіс літ. Б;

- нежитлова будівля, заг.пл. 407,30 кв.м., розташована за адресою: Чернівецька обл., Сторожинецький р-н, с. Кам`яна, вулиця Коцюбинського, будинок 3т, реєстраційний номер майна 113291; технічний опис майна: склад на зерно літ. А, навіси літ. Б,В, сушка літ. Г, підсобне приміщення літ. в, ворота з хвірткою №1, огорожа №2.

5.41. Як видно з технічних описів майна спірних об`єктів нерухомості, то їх дійсно можна віднести до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507.

5.42. При цьому суд погоджується з позицією відповідача, згідно якої, сама лише належність будівель та споруд до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) не свідчить про безумовну належність їх до об`єктів, які в розумінні пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування, оскільки для отримання права на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивачу належить використовувати такі об`єкти за призначенням як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

5.43. Обґрунтовуючи належність досліджуваних об`єктів нерухомості до таких, які не є об`єктами оподаткування в розумінні пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивач звертає увагу суду на характер його господарської діяльності, на логічність процесів використання нерухомого майна, надає фотоілюстрації об`єктів нерухомості, з яких видно, їх приналежність до сільськогосподарської діяльності (а.с.134-136).

5.44. Також, звертає увагу суду на те, що у 2020 році відповідачем, на наведені вище об`єкти нерухомості податковими повідомленнями-рішеннями нараховувались податкові зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які у подальшому були відкликані (скасовані), у зв`язку із здійсненням ОСОБА_1 сільськогосподарської діяльності.

5.45. У противагу наведеного, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не довів належними доказами, що об`єкти нерухомості у 2021 році використовувались в межах сільськогосподарських потреб.

5.46. З даного приводу суд звертає увагу на те, що унікальність адміністративного судочинства полягає в використанні принципу презумпції неправомірності рішення, дії, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, який у викладений у частині 2 статті 77 КАС України, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

5.47. Позивач, будучи суб`єктом приватного права, виконав обов`язок щодо доведення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Зокрема, проаналізувавши надані ОСОБА_1 докази щодо використання в межах сільськогосподарських потреб об`єктів нерухомості, суд зазначає, що вони відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що дає підстави стверджувати про обґрунтованість позиції позивача. Самі по собі об`єкти, а це гараж, вагова та зерносховище, мають досить вузьке функціональне призначення і використовувати їх по-іншому є складно.

5.48. В гаражі зберігається трактор, в зерносховищі зерно або інші подібні речі, вагова використовується для зважування.

Для перевірки наведеного суд міг провести виїзне засідання, однак на сьогодні в цьому немає доцільності, оскільки суд здійснює перевірку оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у 2023 році за 2021 рік, що не дає можливості встановити достовірність даних у зв`язку з перебігом строку.

5.49. З врахуванням наведеного вище, суд вважає, що ОСОБА_1 є сільгоспвиробником, об`єкти нерухомості використовуються по цільовому призначенню в його діяльності, доказів того, що таки об`єкти здаються позивачем в оренду, лізинг, позичку, немає, а отже такі об`єкти в розумінні пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктами оподаткування податку на нерухоме майно.

5.50. При цьому суд звертає увагу, що відповідач не надав суду жодних доказів зворотного, а лише спростовував за принципом «не вірю» позицію позивача.

5.51. Окрім цього, суд звертає увагу на нежитлову будівлю заг.пл. 449,50 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 112744 (запис в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 28.11.2022 року), за наявність якої позивачу податковим повідомленням-рішенням від 29.08.2022 року №0-2410, визначено суму податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 8091,00 грн за податковий період 2021 рік

5.52. Наведене нерухоме майно, згідно договору дарування нежитлової будівлі від 07.07.2017 року, є власністю ОСОБА_3 (а.с.89), якому за його наявність нараховане податкове зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) у розмірі 8091,00 грн. за податковий період 2021 рік.

При цьому суд звертає увагу, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у ОСОБА_1 у власності перебувала нежитлова будівля, заг.пл. 449,50 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 112744, запис про в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 28.11.2022 року.

Відповідач про наведене знав, ще у 2020 році, що підтверджується листом ДПС від 26.06.2020 року, №4600/ФОП/24-13-55-07 (а.с.24-25).

5.53. Отже, ОСОБА_1 не був у 2021 році власником нежитлової будівлі заг.пл. 449,50 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 112744, а отже не може сплачувати за цей об`єкт податок на нерухомість.

5.54. За таких обставин, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено неправомірно, а отже вони підлягають скасуванню.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Одним із критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень є його обґрунтованість, тобто урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (пункт 3 частини 2 статті 2 КАС України).

6.2. Такий критерій вимагає від суб`єкта владних повноважень врахувати як обставини, на обов`язковість яких вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень, яким є відповідач у цій справі, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивоване.

6.3. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

6.4. Суд у цій справі вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень форми Ф від 29.08.2022 року №0-2410, від 29.08.2022 року №0-2410, від 29.08.2022 року №0-2410, від 27.09.2022 року № 1-2410, натомість позивачем доведено їх протиправність, а тому, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

6.5. При цьому, суд зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1.. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

7.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3969,60 грн, що підтверджується квитанцією №63485086 від 24.10.2022 року.

7.3. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 3969,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

7.4. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем окрім сплати судового збору, понесено витрати на правничу допомогу.

7.5. Так, відповідно до доданих до позову доказів позивачем, за наслідками розгляду адміністративної справи, понесено судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 9000,00 грн.

7.6. На підтвердження понесення судових витрат, представник позивача суду надав:

- копію договору №22-02-22 про надання професійної правничої допомоги від 07.10.2022 року, укладеного між позивачем та адвокатом Пустовітом Ю.О.;

- додаток №1 до договору №22-02-22 від 07.10.2022 року;

- акт приймання-передачі робіт станом на 23.03.2023 року.

7.7. У цій справі судом задоволено у повному обсязі позов ОСОБА_1 , який в розумінні КАС України не є суб`єктом владних повноважень, а тому судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який порушив права позивача.

7.8. Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

7.9. Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

7.10. Зокрема, відповідно до частин 3,4 цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

7.11. Адвокатом Пустовіт Ю.О. надано суду договір про надання правничої допомоги, додаток до договору та акт приймання-передачі робіт станом на 23.03.2023 року, у якому детально описано роботи, які підтверджують надання ним послуг правової допомоги позивачу.

7.12. Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

7.13. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6 статті 134 КАС України).

7.14. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

7.15. Приписами частини 1 статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги.

7.16. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини 2, 3 статті 30 вищевказаного Закону).

7.17. Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

7.18. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

7.19. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

7.20. Як зазначено судом вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

7.21. Зазначене право належить виключно відповідачеві і суд самостійно не вправі доводити неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7.22. Так, представник відповідача у відзиві на позов вказує на неспівмірності витрат правничої допомоги, зокрема звертає увагу на те, що відсутність документального підтвердження витрат та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

7.23. При цьому, суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду стосовно вирішенні питання про розподіл судових витрат, викладену в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Так, Великою Палатою зроблено висновок, що саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів. Зазначену правову позицію суд, згідно частини 5 статті 242 КАС України, враховує при вирішенні питання про розподіл судових витрат у цій справі та не вбачає підстав для відступлення від неї.

7.24. Водночас, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

7.25. Відповідно до пункту 4.1 договору №22-02-22 про надання професійної правничої допомоги від 07.10.2022 року, укладеного між позивачем та адвокатом Пустовітом Ю.О., за надані послуги позивач сплачує гонорар у сумі зазначеній у Додатку №1 до цього договору, у наступному порядку не пізніше наступного робочого дня від дня отримання компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

7.26. Відповідно до пункту 2 Додатку №1 до договору №22-02-22 про надання професійної правничої допомоги від 07.10.2022 року, вартість однієї години правової допомоги становить 1500,00 грн.

7.27. Згідно акту приймання-передачі робіт станом на 23.03.2023 року, кількість годин, яку представник позивача витратив на цю справу складає 6 год (в акті помилково зазначено всього 5 год, однак розрахунок проведений на 6 год)

7.28. Проаналізувавши наведене вище, враховуючи складність цієї справи (оскаржується 4 податкових повідомлення-рішення), її майновий характер, неодноразові судові засідання (в тому числі ті, які не відбулись у зв`язку із повітряною тривогою), наявність різних заяв по суті, суд вважає, що наведена у акті приймання-передачі робіт станом на 23.03.2023 року кількість годин, яку представник позивача витратив на цю справу, є цілком обґрунтованою та реальною.

7.29. При цьому, оцінивши обставини цієї справи та надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку, що вартість однієї години роботи представника позивача, яка складає 1500,00 грн є цілком розумною, не завищеною та відповідає умовам співмірності, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн (1500*6)

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 29.08.2022 року №0-2410.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 29.08.2022 року №0-2410.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 27.09.2022 року №1-2410.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 29.08.2022 року №0-2410.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №63485086 від 24.10.2022 року судового збору у розмірі 3969 (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 60 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2023 р.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 (Чернівецька обл., с. Кам`яна, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 200А, ).

Суддя О.В. Анісімов