Справа № 240/8947/22
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8947/22

Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

03 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Житомирської обласної прокуратури, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування їй сум індексації заробітної плати і компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою при нарахуванні та виплаті їй у липні 2021 року заборгованої частини заробітної плати за період з 27.03.2020 по 15.02.2021;

- стягнути з відповідача на її користь 19510,8 9грн, з яких 2123,80 грн індексації заробітної плати за період з 27.03.2020 по 15.02.2021, нарахованої на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №240/18457/20, та 17387,09 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 27.03.2020 по 15.02.2021.

Зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 27.03.2020 по 15.02.2021.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що в даному випадку нараховані (перераховані) позивачу кошти були виплачені однією сумою (разово) за період, менший за один календарний місяць, на виконання рішення суду у адміністративній справі №240/18457/20 та не допущено затримки виплати, а тому відсутні підстави для виплати компенсації. Водночас, апелянт зазначає, що постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.08.2022 у справі №240/18457/20 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2021 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю. Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято на підставі судових рішень у справі №240/18457/20, що мали преюдиційний характер, які на даний час скасовані судом касаційної інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 жовтня 2020 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури (прокуратури Житомирської області) щодо не нарахування їй з 27.03.2020 заробітної плати виходячи з розміру посадового окладу начальника відділу (керівника підрозділу) обласної (регіональної) прокуратури, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру";

- зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру нарахувати їй заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 27.03.2020 по день постановлення судового рішення, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період, а також здійснювати подальше нарахування її заробітної плати як начальника відділу організаційного та правового забезпечення виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №240/18457/20, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2021, зобов`язано відповідача нарахувати їй заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 27.03.2020, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період. Отже, вказане рішення набрало законної сили 22.04.2021.

На виконання рішення суду Житомирська обласна прокуратура здійснила перерахунок заробітної плати за період із 26.03.2020 та виплатила позивачу 27.07.2021 року донараховані кошти.

Позивач зазначає, що при проведенні перерахунку не були нараховані суми індексації заробітної плати і компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою, тобто відповідачем допущено протиправну бездіяльність, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при нарахуванні та виплаті позивачу донарахованих на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №240/18457/20 сум заробітної плати не було виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності.

При цьому, на думку суду, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 27.03.2020 по 15.02.2021.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Компенсація втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати здійснюється згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-III (надалі - Закон України №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2011р. №159 (надалі - Порядок №159).

Відповідно до ст.1, 2 Закону України №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 2 Порядку №159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Тобто, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону України №2050-III та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі грошового забезпечення). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі грошове забезпечення, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

При цьому, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Разом з тим, правове значення при виплаті компенсації має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №240/18457/20, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2021, зобов`язано відповідача нарахувати позивачу заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 27.03.2020, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 18.08.2022 у справі №240/18457/20 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

Тобто, судовим рішенням, що набрало законної сили, у справі 240/18457/20 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо зобов`язання Житомирської обасної прокуратури нарахувати їй заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 27.03.2020, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що виплачена позивачу на виконання рішення сума заробітної плати не є доходом в розумінні Закону України №2050-III, а тому за її несвоєчасну виплату не може бути нараховано компенсацію втрати частини доходів, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Отже, колегія суддів не може не враховувати, що рішення суду першої інстанції, яким задоволено позов у справі №240/8947/22 щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 27.03.2020 по 15.02.2021, прийняте на підставі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №240/18457/20, яке скасовано Верховним Судом 18.08.2022 (справа №240/18457/20, адміністративне провадження №К/9901/19137/21).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 27.03.2020 по 15.02.2021.

Також з наведених вище підстав, задоволенню не підлягають і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 19510,89 грн, з яких 2123,80 грн індексації заробітної плати за період з 27.03.2020 по 15.02.2021, нарахованої на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №240/18457/20.

Згідно частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.