Справа № 400/5528/22
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/5528/22
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітов А.І.,

Танасогло Т.М..

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2022р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу з 1.07.2022р. нарахування та виплати пенсії по інвалідності, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік»;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з 1.07.2022р., виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму з урахуванням проведених раніше виплат;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу з 1.12.2022р. нарахування та виплати пенсії по інвалідності, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік»;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з 1.12.2022р., виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму з урахуванням проведених раніше виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 1.06.2010р. отримував пенсію по інвалідності за ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, визначеному, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, установленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», також додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначені відповідачем на виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5.07.2010р. у справі №2-3965/2010.

Позивач зазначає, що отримавши пенсію в липні 2022 року, встановив, що розрахунок пенсії проведений без урахування нового розміру прожиткового мінімуму відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 1.07.2022р..

Крім того, у грудні 2022р. ОСОБА_1 отримав пенсію з розрахунку розміру прожиткового мінімуму станом на 1.01.2022, тобто без урахування нового розміру прожиткового мінімуму (ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік») станом на 1.12.2022р..

Вважаючи, що управлінням протиправно не проведено перерахунку його пенсії виходячи із нового розміру прожиткового мінімум для непрацездатних осіб, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області, яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 з 1.07.2022р. нарахування та виплати пенсії по інвалідності за ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, визначених із застосуванням установленого з 1.07.2022р. ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності за ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1.07.2022р., виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, визначених із застосуванням установленого з 1.07.2022р. ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням раніше здійснених виплат.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області, яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 з 1.12.2022р. нарахування та виплати пенсії по інвалідності за ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, визначених із застосуванням установленого з 1.12.2022р. ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності за ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1.12.2022р., виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, визначених із застосуванням установленого ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1.12.2022р. розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням раніше здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати в частині відмови та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 7.07.2021р. (а, отже, і станом на 1.07.2022р., 1.12.2022р.) належить застосовувати ч.4 ст.54 Закону №796-XII у редакції Закону №230/96-ВР, яка передбачає розмір пенсії для осіб з інвалідністю ІІ групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою (до яких належить позивач), - 8 мінімальних пенсій за віком.

При цьому, право позивача на пенсійне забезпечення є порушеним внаслідок нездійснення перерахунку його державної пенсії у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (а, отже, і мінімальної пенсії за віком).

Що стосується вимог щодо додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, то суд першої інстанції зазначив, що п.13 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 23.11.2011р. №1210, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ від 25.03.2014р. №112, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю II групи - 379,6грн., у зв`язку із чим відповідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) та особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 30.09.2019р., випискою з акту огляду МСЕК №002855.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №796-ХІ.

З 1.06.2010 до 1.07.2022р. позивач отримував пенсію по інвалідності за Законом №796-ХІІ у розмірі, визначеному виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, установленої ч.1 ст28 Закону №1058-IV, а також додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, що були призначені відповідачем на виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 5.07.2010р. у справі №2-3965/2010.

3.09.2022р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про виплату пенсії на рівні визначеному чинним законодавством.

Однак, листом за №9230-8910/Л-02/8-1400/22 від 3.10.2022р. відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Вважаючи, що з 1.07.2022р. та з 1.12.2022р. відповідач не провів перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій УПФ у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, питання соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом №796-ХІ.

Статтею 1 Закону №796-ХІ зазначено, що цей закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Приписами ч.4 цієї статті Закону №796-XII в редакції ЗУ «Про внесення змін і доповнень до Закону України від 6.06.1996р. №230/96-ВР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»», яка була чинною до внесення змін Законом №76-VIII, було передбачено:

«В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".

28.12.2014 прийнято Закон України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України № 76-VIII, яким текст ст. 54 Закону № 796-XII викладено у такій редакції:

«Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.».

Отже, внесеними змінами було передбачено, що мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 7.04.2021р. №1-р(II)/2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ч.3 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-XII у редакції ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.1 ст.97 ЗУ «Про Конституційний Суд України» суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

Рішенням Конституційний Суд України від 7.04.2021р. №1-р(II)/2021 врегульовано строк та спосіб його виконання та передбачено, що ч.3 ст.54 Закону №796-XII у редакції ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто із 7.07.2021р..

Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене ст.54 Закону №796-XII у редакції ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76V-III щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

У разі не приведення нормативного регулювання, встановленого ст.54 Закону №796-XII у редакції ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення застосуванню підлягатиме ч.4 ст.54 Закону №796-XII у редакції ЗУ «Про внесення змін і доповнень до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» від 6.06.1996р. №230/96ВР:

«В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам 3 мінімальних пенсій за віком».

29.06.2021р. Верховна Рада України прийняла ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» №1584-ІХ.

Цим законом ч.3 ст.54 Закону №796-ХІ викладена в такій редакції:

«В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:

для I групи інвалідності - 6000 гривень;

для II групи інвалідності - 4800 гривень;

для III групи інвалідності - 3700 гривень;

для дітей з інвалідністю - 3700 гривень».

Саме посиланням на Закон № 1584-ІХ відповідач обґрунтовує свою позицію щодо розміру державної пенсії позивача.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 5.07.2010р. по справі №2-3965/2010, згідно якого зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії по інвалідності з 1.06.2010р., виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої п.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 9.07.2003р. та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до п.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 та виплачувати з урахуванням фактично сплачених сум пенсій.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається виключно за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, установлений у 2022 році в таких розмірах: з 1 січня 1 934грн., з 1 липня 2 027грн., з 1 грудня 2 093грн. (ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік»).

Вказане свідчить, що з 1.07.2022р. відповідний мінімум збільшився порівняно з відповідним показником станом на 1.01.2022р., а з 1.12.2022р. порівняно із показником станом на 1.07.2022р..

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що відповідач повинен був перерахувати пенсію позивача виходячи із збільшеного розміру прожиткового мінімуму (мінімальної заробітної плати) у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (а, отже, і мінімальної пенсії за віком).

Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що покладене на пенсійний фонд зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком не обмежує розміру пенсійної виплати позивача винятково такою сумою, а безумовно означає обов`язок відповідача, обчислюючи пенсійну виплату, включити до неї всі передбачені законодавством доплати та підвищення, на які має право позивач відповідно до свого статусу.

Що стосується вимог позивача про нарахування та виплату додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, то судова колегія виходить з наступного.

За правилами ст.50 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу), особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: - інвалідам I групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

В подальшому, пп.9 п.4 розділу І ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76-VIII (далі Закон №76-VIII) текст ст.50 Закону №796-ХІІ викладено у наступній редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що положення ст.50 Закону №796-ХІІ в редакції Закону №76-VIII неконституційним не визнавалися.

Приписами п.13 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 23.11.2011р. №1210 (далі Порядок №1210), із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ від 25.03.2014р. №112, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю II групи - 379,6грн.

Судова колегія звертає увагу, що відповідні положення Порядку №1210 також є чинними, а тому підлягають застосуванню.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що позовні вимоги у відповідній частині є необґрунтованими, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В доводах апеляційних скарг апелянти посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

Т.М. Танасогло