Справа № 460/49986/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення адміністративного позову

Головуючий суддя у першій інстанції: Дудар О.М.

05 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/49986/22 пров. № А/857/4428/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Рівненської міської ради про вжиття заходів забезпечення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

09.12.2022р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Рівненської міської ради у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у відмові надати інформацію на запит про доступ до публічної інформації від 07.07.2022р.

-зобов`язати надати публічну інформацію згідно з переліком питань в письмовому вигляді, шляхом надсилання на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- прізвище, ім`я, по батькові людей, які у травні, червні 2022 року отримали службове житло чи їм погоджено в отриманні службового житла в Рівному;

- надати скановані клопотання від офіційних установ до виконавчого комітету ради, про надання службових житлових приміщень їхнім працівникам, які були погоджені в травні, червні 2022 року;

- надати скановані рішення виконавчого комітету ради про виділення службового житла працівникам цих установ за травень, червень 2022 року;

- надати назви вулиць та номери будинків, які погоджені виконавчим комітетом на виділення як службове приміщення в травні, червні 2022 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.02.2023р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Рівненська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.02.2023р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023р. суд відкрив апеляційне провадження та призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Одночасно із апеляційною скаргою апелянт подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року у справі №460/49986/22.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову апелянт покликається на те, що шкода від оприлюднення конфіденційної інформації в умовах війни у формі її неправомірного використання для цілей протиправного втручання у приватне і сімейне життя осіб, вчинення будь-яких правопорушень щодо працівників правоохоронних органів, як суб`єктів владних повноважень, чия діяльність спрямована на здійснення встановлених Конституцією України функцій з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави, зокрема, розгляді справ у судах, кримінальному провадженні, а також членів їх сімей та майна, переважає суспільний інтерес в її отриманні. Розглянувши доводи заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.150 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. ( ч.1 ст.151 КАС України)

Колегія суддів зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

В п.17 вказаної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів звертає увагу, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, суд у кожному випадку повинен встановити, виходячи з конкретних доказів, чи є хоча б одна з зазначених обставин у наведеній нормі, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За своєю суттю інститут забезпечення і адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018р. у справі № 800/512/17, позов не може бути забезпечено у спосіб, який фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

З матеріалів справи видно, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову Рівненська міська рада зазначає про наявність очевидних ознак протиправності рішення суду першої інстанції і у випадку виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року у справі № 460/49986/22 шляхом надання запитуваної у листі інформації, яка відноситься до конфіденційної інформації щодо працівників правоохоронних органів, може порушити права та свободи останніх, оскільки збирання, отримання та розповсюдження такої інформації у воєнний час може становити загрозу життю та здоров`ю для тих суб`єктів яких така інформація стосується.

Щодо визначеної апелянтом підстави для забезпечення позову про наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що в цьому випадку наявність ознак протиправності рішення суду першої інстанції може бути виявлена судом апеляційної інстанції тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їхній сукупності.

Разом з тим, забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.02.2023р.у цій справі є фактично вирішенням спору.

Колегія суддів зазначає, що для застосування заходів забезпечення позову необхідним є встановлення судом обставин, які б свідчили саме про вжиття уповноваженим суб`єктом засобів для примусового виконання, проте із долучених до матеріалів справи документів не вбачається наявність таких.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам.

Цей висновок відповідає Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 р., згідно з якою рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 року у справі №640/1498/19.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Апелянт не довів та документально не підтвердив обставин, які б вказували на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі, а викладені у заяві про забезпечення позову обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів Рівненської міської ради стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновків про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 151, 242, 243, 311, 321, 325 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Рівненської міської ради про вжиття заходів забезпечення у справі №460/49986/22- залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст.328-329 КАС України.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Хобор Р. Б.
Шавель Р. М.