Справа № 160/8998/22
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/8998/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року

у справі № 160/8998/22

за позовом ОСОБА_1 в інтересах сина ОСОБА_2

до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2022 р. ОСОБА_1 в інтересах сина ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, у якому просила:

- визнати протиправною відмову АНД відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області у видачі сину позивачки, ОСОБА_2 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВР України №2503-ХІІ від 26.06.1992 р. (рішення про розгляд справи №1210-1399/1210-21 від 29.09.2021 р.);

- зобов`язати ГУ ДМС у Дніпропетровській області оформити належним чином та видати ОСОБА_2 замість непридатного паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВР України №2503-ХІІ від 26.06.1992 р., без передачі будь-яких даних про дитину і про її батьків, до ЄДДР, без формування (присвоєння) УНЗР, без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя та відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР;

- зобов`язати ГУ ДМС у Дніпропетровській області скасувати (анулювати) раніше створений УНЗР, присвоєний дитині позивача, ОСОБА_2 , а також знищити (видалити) всі ПД, внесені до ЄДДР.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі № 160/8998/22 адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково:

-визнано протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (вул. Липинського, 7, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 37806243) в особі Амур-Нижньодніпровського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (проспект Мануйлівський, 31, м. Дніпро, 49023) у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВР України №2503-ХІІ від 26.06.1992;

-зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Амур-Нижньодніпровського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВР України №2503-ХІІ від 26.06.1992.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено повністю.

Судом зазначено, що Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря. З урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, та враховуючи що оскаржені дії вчинено саме: Амур-Нижньодніпровським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі № 160/8998/22, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що суд першої інстанції задовольнив вимоги особи, яка є неналежним позивачем, адже на момент звернення позивачки до суду, ОСОБА_2 , досяг 20-річного віку, а відтак він здатний самостійно здійснювати свої права та обов`язки. Вважає, що постанова Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 від 19.08.2018 ухвалена щодо правовідносин, які є відмінними від правовідносин у справі, що переглядається. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів відсутності наміру у ОСОБА_2 оформлювати паспорт у формі картки. Скаржник зазначає, що з огляду на наявні матеріали справи, надання ОСОБА_2 своєї згоди на внесення стосовно себе інформації до Єдиного державного демографічного реєстру інформації про себе, в той момент, коли особа отримувала паспорт вперше, свідчить про те, що відсутні докази вважати, що ОСОБА_2 не мав наміру отримувати паспорт у формі картки, що містить безконтактний електронний носій та, відповідно не давав згоду на оформлення такої картки.

На апеляційну скаргу відповідача від ОСОБА_1 в справу направлено відзив відповідно до якого позивачка спростовує аргументи апеляційної скарги щодо повноліття сина на час звернення до її до суду тим, що ОСОБА_2 є дитиною із багатодітної сім`ї . З посиланням на ст. 199 Сімейного кодексу України, позивачка зазначає, що обов`язок батьків утримувати дітей, які навчаються, і потребують матеріальної допомоги. Той факт, що син досяг повноліття і має право здійснювати свої права особисто, не позбавляє права позивачку захищати його права, в тому числі і у суді.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.08.2001.

Після досягнення шістнадцятирічного віку в серпні місяці 2017 року, ОСОБА_2 безпосередньо звернувся із заявою до Амур-Нижньодніпровського відділу Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області вперше щодо оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, за результатами розгляду якої йому було відмовлено, мотивуючи тим, що немає правових підстав для оформлення паспорту саме у такій формі.

У зв`язку з означеним, 25.09.2017 органом 1210 видано вперше ОСОБА_2 паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_2 .

25.09.2021 збіг строк дійсності виданого ОСОБА_2 25.09.2017 органом 1210 паспорту у формі ID-картки № НОМЕР_2 .

23.09.2021 ОСОБА_2 звернувся до Амур-Нижньодніпровського відділу Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області із заявою щодо видачі йому паспорта громадянина України у формі книжечки, зразка, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та без надання згоди на обробку персональних даних.

Листом за вих. №1210-1399/1210-21 від 29.09.2021 Амур-Нижньодніпровським відділом Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області «Про розгляд заяви» надано відповідь, у якій зазначено, що підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки немає, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302" (набрала чинність 07.06.2019), до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 внесено зміни, якими передбачається, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Означений лист ОСОБА_2 оскаржено в адміністративному порядку до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, скарга направлена 19.10.2021.

З причини неотримання відповіді на вказану вище скаргу 17.01.2022 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області із вимогою про розгляд останньої.

Листом за вих. №П-10/6/1201-22/1201.4./731-22 від 24.01.2022 Головним управлінням Державної міграційної служби у Дніпропетровській області надано відповідь, у якій зазначено, що підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки немає, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302" (набрала чинність 07.06.2019), до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 внесено зміни, якими передбачається, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Вказану відмову позивачка вважає протиправною та такою, що порушує конституційні права її сина, як громадянина України.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що позивачем є, зокрема, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частина 3 вказаної статті передбачає, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 43 КАС України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Згідно приписів частини 2 статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно до приписів частини 1 статті 34 Цивільного кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

У той же час, частиною 1 статті 56 КАС України визначено, що права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Законний представник самостійно здійснює процесуальні права та обов`язки сторони чи третьої особи, яку він представляє, діючи в її інтересах. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам, які відповідно до закону мають право здійснювати представництво в суді. (частини 5-6 статті 56 КАС України).

Статтею 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що законні представники - батьки, усиновителі, батьки-вихователі, прийомні батьки, патронатні вихователі, опікуни, піклувальники, представники закладів, які виконують обов`язки опікунів і піклувальників.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

Відтак, на момент звернення ОСОБА_1 із позовом до суду в інтересах свого сина ОСОБА_2 , останній досяг повноліття та набув адміністративно процесуальної дієздатності в розумінні частини другої статті 43 КАС України, у спорах з приводу публічно-правових відносин самостійно брати участь, в тому числі звернутися за захистом оспорюваного чи порушеного права, якщо би вважав, що його право порушено.

Матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_2 визнаний судом недієздатним.

В свою чергу, зі змісту адміністративного позову вбачається, що його вимоги трактуються виключно на користь ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що поданий у цій справі адміністративний позов підписано особою, яка не має права її підписувати, адже ОСОБА_1 не може захищати права ОСОБА_2 як законний представник сина, оскільки ОСОБА_2 досяг повноліття, набув адміністративно-процесуальної дієздатності, судом недієздатним не визнався, і відповідно якщо останній вважає свої права порушеними, має право на звернення до суду особисто.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення по справі помилково зазначив, що звернення до суду та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відбулося в інтересах її неповнолітнього сина, зазначене не відповідає матеріалам справи, є неповним з`ясуванням обставин справи, що у відповідності до ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду.

Судова колегія критично ставиться до доводів позивачки, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, відповідно до яких звернення до суду позивачки відбулося через те, що фактично її син ОСОБА_2 є дитиною з багатодітної сім`ї та продовжує навчання після повноліття що і надає право ОСОБА_1 звертатися до суду в інтересах сина. Зазначене ніяким чином не нівелює конституційне право кожної особи особисто звертатися до суду за захистом своїх прав, оскільки фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років має повну цивільну дієздатність, і будь яке її обмеження не є допустимим.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі № 160/8998/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі № 160/8998/22 - задовольнити .

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі № 160/8998/22 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко