Справа № 380/15351/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/15351/22 пров. № А/857/3905/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Святецького В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

представника позивача Шпака В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року (прийняте у м. Львові суддею Гуликом А. Г.) в адміністративній справі № 380/15351/22 за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати протиправними та скасувати постанови Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), а саме:

- постанову про відкриття виконавчого провадження № 70024537 від 17.10.2022;

- постанову № 70024537 від 17.10.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- постанову № 70024537 від 17.10.2022 про стягнення виконавчого збору.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 26.06.2022 постановою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України серії 2АВ № 00382277 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за порушення вимог пункту 12.9 б Правил дорожнього руху. Вказана постанова містить неправильні дані щодо дати набрання законної сили та місця проживання особи, яка притягається до відповідальності. Позивач зазначає, що вказана постанова не набрала законної сили, оскільки їй не надсилалась та не отримувалась, а тому, не підлягала примусовому виконанню.

Також позивач звертає увагу на те, що строк звернення до виконання постанови серії 2АВ № 00382277 від 26.06.2022 завершився 26.09.2022. Вказана постанова звернута до виконання на підставі заяви від 30.09.2022, поданої 07.10.2022, тобто після спливу строку, визначеного законом. Наполягає на пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вказане, на думку позивача, має наслідком протиправність постанов, прийнятих у виконавчому провадженні № 70024537.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що виконавче провадження відкрито з порушенням трьохмісячного строку пред`явлення постанови до виконання, а також тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії 2АВ № 00382277 містить неправильні дані щодо дати набрання законної сили та місця проживання особи, яка притягається до відповідальності. Позивач зазначає, що вказана постанова не набрала законної сили, оскільки їй не надсилалась та не отримувалась, а тому, не підлягала примусовому виконанню.

Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення. Зокрема вказує на те, що оскаржувані постанови винесені з дотриманням вимог та строків Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначив, що на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, у ній зазначених, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 2АВ № 00382277 від 26.06.2022 на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 340 грн. У вказаній постанові зазначена дата набрання такою законної сили 19.07.2022 та адреса проживання порушника: АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 власником автомобіля Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_2 є ТзОВ Геос-Львів (місцезнаходження: м. Львів, вул. Угорська, 14).

Як встановлено судом та визнається позивачем, ОСОБА_1 є керівником ТзОВ Геос-Львів.

Згідно з відомостями інформаційного ресурсу Національної автоматизованої системи Міністерства внутрішніх справ України адреса реєстрації та проживання ОСОБА_1 збігаються - АДРЕСА_1 .

Натомість, у паспорті громадянина України НОМЕР_3 , виданого Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 13.10.1995 ОСОБА_1 , місце проживання останньої зазначено: АДРЕСА_2 .

Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України звернулося до виконавця із заявою від 30.09.2022 про примусове виконання постанови серії 2АВ № 00382277 від 26.06.2022.

Державний виконавець Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бурій В. Я. 17.10.2022 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №70024537 з виконання постанови серії 2АВ № 00382277 від 26.06.2022. У той же день прийнято постанову № 70024537 від 17.10.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 333,20 грн та постанову № 70024537 від 17.10.2022 про стягнення виконавчого збору на суму 68 грн.

Не погоджуючись із згаданими постановами, прийнятими в межах виконавчого провадження № 70024537, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відкрив виконавче провадження щодо виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, яка пред`явлена в межах трьохмісячного строку, визначеного статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того суд зазначив, що постанова про адміністративне стягнення була надіслана належним чином.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України № 1404-VIII від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з частин першої, другої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Також, за правилами статті 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із статтею 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє сьогодні.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Колегія суддів зазначає, що порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом.

При цьому, застосуванню підлягає норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 березня 2023 року по справі № 260/2595/22.

Щодо доводів скаржника про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії 2АВ № 00382277 не набрала законної сили, оскільки їй не надсилалась та не отримувалась, а тому, не підлягала примусовому виконанню, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 вказаного Закону України, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд звертає увагу на те, що у цій справі оскаржується правомірність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2022 ВП № 70024573, зокрема, з тих мотивів, що, на думку позивача, у виконавчому документі та оскарженій постанові неправильно зазначено місце проживання позивача: АДРЕСА_1 замість правильного: АДРЕСА_3 . Як вже встановив суд, позивач (боржник у виконавчому провадженні) проживає за адресою: АДРЕСА_3 . За тією самою адресою вона і зареєстрована, про що зроблено відповідні відмітки у її паспорті громадянина України.

При цьому суд зазначає, що положення статті 24 Закону України №1404-VIII оперують термінами місце проживання, перебування боржника, а не зареєстроване місцем проживання як чинником, який впливає на визначення місця виконання рішення.

Суд встановив, що постанова серії 2АВ № 00382277 від 26.06.2022 складена, у зв`язку з вчиненням правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а саме за перевищення швидкості особою, яка керувала транспортним засобом Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_2 .

Частина перша статті 14-2 далі - КУпАП передбачає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Колегія суддів зазначає, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 власником автомобіля Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_2 є юридична особа - ТзОВ Геос-Львів, місцезнаходження: м. Львів, вул. Угорська, 14, керівником якої є Набойщикова Г. В. Оскільки, саме позивач як керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, несе відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, постанова направлялась на її ім`я за адресою місцезнаходження товариства.

Зважаючи на встановлені під час розгляду справи фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваних постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та дій державного виконавця при прийнятті таких постанов.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року в адміністративній справі № 380/15351/22 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Святецький
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 04 квітня 2023 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду