Справа № 620/9071/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9071/22 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого- судці: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від "09" січня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Чернігівської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області в особі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И Л А:

Чернігівська міська рада звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Семиразума Є.В. про відкриття виконавчого провадження у виконавчу провадженні №70344452 від 22.11.2022;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Семиразума Є.В. про стягнення виконавчого збору у виконавчу провадженні № 70344452 від 22.11.2022;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Семиразума Є.В. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70344452 від 22.11.2022.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та документа про сплату судового збору в законодавчо встановленому розмірі.

09.01.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від "09" січня 2023 р. адміністративний позов повернуто на підставі пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позов підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

Позивач не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та повернути справу для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що положення п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України стосуються випадків повернення позовної заяви, коли, зокрема, відсутність повноважень у особи на підписання позовної заяви не викликає сумнівів, натомість, у разі наявності сумнівів щодо достовірності, достатності та належності долучених до позовної заяви документів на підтвердження повноважень у особи, яка підписала позов, як представник або в порядку самопредставництва, суд повинен залишити позовну заяву без руху.

Також скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про відсутність повноважень Сидор А.В. на звернення до суду з позовною заявою, оскільки у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться обмеження лише щодо відмови, відкликання позову, визнання позову, відмови від позову, укладання мирової угоди, проте обмежень щодо подання та підписання позовної заяви, апеляційної скарги, чи касаційної скарги не має.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що хоча додана до позовної заяви виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчить про наявність повноважень у Сидор А.В. вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права відмови, відкликання позову, визнання позову, відмови від позову, укладання мирової угоди), однак інститут самопредставництва не передбачає обмежень у діях особи, яка представляє інтереси суб`єкта владних повноважень у такому порядку, тому Сидор А.В. не може вважатися особою, що здійснює самопредставництво Чернігівської міської ради, оскільки з наданого суду витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що повноваження Сидор А.В. представляти інтереси Чернігівської міської ради є обмеженими в частині відмови, відкликання, визнання позову, відмови відкликання апеляційних та касаційних скарг, що передбачено інститутом представництва, а не інститутом самопредставництва.

Водночас, суд першої інстанції врахував правові позиції з цього питання, викладені Верховним Судом в ухвалах, зокрема, від 30.09.2022 у справі № 500/1299/22, від 18.05.2022 у справі № 320/225/19.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції передчасними, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

З копії адміністративного позову в цій справі вбачається, що до нього позивачем додавались документи на підтвердження повноважень представництва на 4 арк.

Оскільки матеріали адміністративного позову повернуто судом особі, яка з ним звернулась, то у матеріалах справи відсутні докази, які слугували для висновку суду першої інстанції, що позов підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

У свою чергу, скаржник (представник Чернігівської міської ради Сидор Анастасія Василівна) до матеріалів апеляційної скарги подала наступні документи на підтвердження повноважень:

копія виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 2 арк.;

копія розпорядження від 24.09.2021 №132-р «Про доповнення до переліку осіб, уповноважених діяти від імені Чернігівської міської ради та виконавчого комітету Чернігівської міської ради в судах на 1 арк.;

копія положення про відділ правового регулювання земельних відносин управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради на 3 арк.

Відповідно до ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу (ч. 1).

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника (ч. 3).

Колегія суддів зазначає, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Законодавець розмежував поняття «самопредставництво» та «представництво інтересів», які, відповідно, передбачають участь, зокрема, юридичної особи незалежно від порядку її створення у справі через свого керівника, іншу уповноважену особу відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) або через представника.

Отже, у разі здійснення самопредставництва, повноваження особи, яка підписує касаційну скаргу, мають бути підтверджені, зокрема: статутом, положенням, трудовим договором (контрактом), відомостями про займану посаду. При цьому, мається на увазі статут, положення органу (юридичної особи), а не його структурного підрозділу.

Згідно з розпорядженням від 24.09.2021 №132-р «Про доповнення до переліку осіб, уповноважених діяти від імені Чернігівської міської ради та виконавчого комітету Чернігівської міської ради в судах загальної юрисдикції» доповнено перелік осіб та уповноважено Сидор Анастасію Василівну - головного спеціаліста -юристконсульта відділу правового регулювання земельних відносин управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради брати участь у розгляді судових справ та діяти від імені Чернігівської міської ради у судах загальної юрисдикції (самопредставництво).

Відповідно до пп. 2.3 Положення про відділ правового регулювання земельних відносин управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, затвердженого 30.06.2022, до основних завдань відділу включено, зокрема, представлення в установленому чинним законодавством порядку інтересів (здійснення самопредставництва без окремого доручення), з-поміж інших, Чернігівської міської ради в судах усіх юрисдикцій та інстанцій.

Викладене, на переконання колегії суддів, свідчить що право Сидор Анастасії Василівни забезпечувати самопредставництво інтересів Чернігівської міської ради в судах без окремого доручення безпосередньо закріплено у положенні, як того вимагає ч. 3 ст. 55 КАС України.

У розрізі наведеного судова колегія зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Наведеними нормами прямо передбачена можливість внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, та даних про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 10 цього ж Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Чернігівської міської ради (), який доданий до клопотання про усунення недоліків позовної заяви, у розділі «Прізвище, ім`я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» зазначено, що Сидор Анастасія Василівна має повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права відмови, відкликання, визнання позову, відмови від позову, укладення мирової угоди).

Отже, наявність в Єдиному державному реєстрі відомостей про Сидор А.В., як особу, яка має повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо, діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права відмови, відкликання, визнання позову, відмови від позову, укладення мирової угоди), на переконання судової колегії, через призму п. 8 ч. 3 ст. 9 та ч.1 ст. 10 згаданого Закону свідчить про належне документальне підтвердження останньою повноважень діяти від імені Чернігівської міської ради у порядку представництва.

Поряд з цим, колегією суддів враховується таке.

30.09.2016 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016.

Відповідно до положень частини третьою статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Положеннями частини четвертої статті 131-2 Конституції України передбачено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до підпункту 11 пункту 161 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування у судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01.01.2020.

Отже, з 01.01.2020 представництво органів державної влади у справах, провадження в яких розпочато після 30.09.2016, здійснює виключно адвокат.

Водночас винятком з цього правила є окремі категорії справ, до яких віднесені трудові спори, спори щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, малозначні справи, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

За визначенням, що міститься у пункті 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частин другої та третьої статті 12 КАС спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ці ж категорії справ зазначено і в частині четвертій статті 12 КАС України, згідно з якою вони розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

З матеріалів справи встановлено, що предметом розгляду цієї справи є постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Семиразума Є.В. про відкриття виконавчого провадження у виконавчу провадженні № 70344452 від 22.11.2022, про стягнення виконавчого збору у виконавчу провадженні № 70344452 від 22.11.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70344452 від 22.11.2022.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини четвертої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 269 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

З наведеного висновується, що розгляд справ, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України не відноситься до категорії справ, які розглядаються за правилами загального позовного провадження, обов`язковість розгляду яких визначена процесуальним законом. У справах, визначених вказаною вище нормою заявами по суті є позовна заява та відзив, при розгляді таких справ не вимагається проведення підготовчого провадження.

Отже, колегія суддів вважає, що оскільки справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження, натомість така категорія справ відноситься до термінових справ, у яких не вимагається проведення підготовчого засідання, а кількість заяв по суті справи є обмеженою, тому вказана справа може бути віднесена до категорії справ незначної складності, представництво в яких можуть здійснювати не лише адвокати, а й інші визначені особи, які мають адміністративну процесуальну дієздатність.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 28.04.2020 у справі № 640/22160/19, від 04.06.2020 у справі № 640/17721/19.

Аналіз наведеного свідчить про те, що вказана справа може бути віднесена до категорії справ незначної складності, представництво в яких може здійснюватися не лише адвокатом або в порядку самопредставництва, а й іншими визначеними особами, які мають адміністративну процесуальну дієздатність, визначені, зокрема, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У площині наведеного колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на позиції Верховного Суду у справах №500/1299/22, №320/225/19 та №160/6015/21, оскільки вони викладені в ухвалах, а не як зазначив Чернігівський окружний адміністративний суд, у постановах. Крім того, такі висновки сформовані у немалозначних справах.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, у зв`язку чим помилково застосував наслідки передбачені пунктом 3 частини четвертої статті 169 КАС України

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів зауважує, що право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань та посадових осіб.

У справі «Bellet V. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до створення перешкоди у реалізації заявником права на доступ до правосуддя, а тому наявні підстави для його скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від "09" січня 2023 р. - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків