Справа № 160/1970/23
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/1970/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 р. у справі № 160/1970/23

за позовом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"

про застосування арешту коштів, -

встановив:

06.02.2023 року за допомогою системи "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", в якому позивач просив суд застосувати арешт коштів Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на розрахункових рахунках згідно з довідкою.

Ухвалою суду від 14.02.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду провадження у справі №160/1970/23 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №160/1889/23.

Суд виходив з того, що за наказом від 31.01.2023 року №29-п Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" прийнято рішення провести документальну позапланову виїзну перевірку відповідача. Однак, при намаганні посадовими особами контролюючого органу провести перевірку, відповідач відмовив у допуску до проведення перевірки, що підтверджується актом від 02.02.2023 №20/32-00-23-28.

У зв`язку з не допуском підприємством до проведення перевірки посадових осіб контролюючого органу, останнім було доручено провести перевірку за формою та процедурою, передбаченими Порядком №948 та подано звернення про накладення адміністративного арешту майна платника податку, за результатом розгляду якого прийнято рішення від 03.02.2023 року про застосування адміністративного арешту відповідача.

Судом першої інстанції було з`ясовано, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 року у справі №160/1889/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108772958) відкрито провадження за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування наказу від 31.01.2023 № 29-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПРАТ «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» (код за )».

Отже, посилаючись на п.3 ч.1 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зупинив провадження у справі, оскільки є об`єктивно неможливим розгляд цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного провадження - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №160/1889/23.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В апеляційній скарзі особа, що її подає, зазначає, що судом не наведено суттєвих підстав, які б надавали можливість зупиняти провадження у справі та за наявності яких неможливо розглянути справу за наявними доказами.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що вирішальним для рішення суду щодо наявності підстав для арешту коштів є з`ясування наявності законних підстав для проведення документальної перевірки платника податків. Вважає, що податковим органом недотримано порядку моніторингу умов контрольованих операцій та передчасно призначено перевірку, що є спростуванням законної підстави для проведення перевірки, та, як наслідок - застосування арешту коштів. Отже, рішення по справі № 160/1889/23 має значення для вирішення справи № 160/1970/23, оскільки предметом спору є законність наказу про проведення перевірки.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

У відповідності до ст. 312 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

З`ясувавши доводи сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що предметом спору в справі, що розглядається, є застосування арешту коштів Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на розрахункових рахунках, відкритих у банках (перелік яких в позові відсутній), який позивач просить застосувати в порядку, встановленому абз.2 п.п. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПКУ.

Так, скаржник зазначає, що всупереч наказу Східного межрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.01.2023 № 29-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, працівники контролюючого органу не були допущені представником підприємства до перевірки. Зазначені факти були зафіксовані актом від 02.02.2023 № 20/32-00-23-28, що стало підставою для прийняття контролюючим органом рішення про застосування адміністративного арешту майна.

Відповідно до абз.2 п.п. 94.6.2 п. 94.6 ПКУ, контролюючий орган звернувся до суду з позовом про застосування арешту коштів відповідача на розрахункових рахунках.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 року у справі №160/1889/23 відкрито провадження за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування наказу від 31.01.2023 № 29-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПРАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (код за )».

Згідно п.п. 94.2.3. п. 94.2 ст. 94 ПКУ адміністративний арешт застосовується, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для зупинення провадження в цій адміністративній справі, оскільки саме від вирішення спору в справі №160/1889/23, предметом якого є правомірність наказу про проведення перевірки від 31.01.2023 № 29-п, тобто наявність законних підстав для її проведення, залежать правові наслідки, які можуть бути застосовані рішенням суду в справі що розглядається.

Так, Верховний Суд в постанові 15 вересня 2022 року по справі №640/25949/19 зазначив наступне;

« Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, зупинення провадження з підстав, передбачених цією нормою, допускається лише тоді, коли продовжувати розгляд справи надалі не є можливим, оскільки в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.»

Колегія суддів зазначає, що у справі, що розглядається не може бути прийняте рішення стосовно правомірності наказу на проведення перевірки, адже він є предметом іншого позову, провадження за яким відкрито. Крім того, за черговістю розгляду позовних вимог логічним є первісний розгляд спору щодо правомірності наказу, а потім щодо наслідків його невиконання.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду, які наведені в апеляційній скарзі, є недоречними, оскільки вони не стосуються спірного питання щодо зупинення провадження у справі.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 316, 321, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 р. у справі № 160/1970/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко