Справа № 520/11400/22
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року № 520/11400/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2022р. № 8 «По особовому складу» про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 , кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону;

- поновити солдата ОСОБА_1 на військовій службі на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону або за її згодою на іншій посаді не нижча ніж попередня, з 24.02.2022 р.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі, з урахуванням індексації, з моменту звільнення по день прийняття рішення судом про поновлення позивача на військовій службі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2022р. № 8 «По особовому складу» про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 , кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.03.2021 р. позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового і сержантського складу з Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 23.02.2022 р. № 8 «По особовому складу» на підставі п.п. «ґ» п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); військовослужбовці-жінки, які мають дитину (дітей) до 18 років) солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби та припинено контракт на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення.

У вищевказаному наказі зазначено підставу винесення: рапорт військовослужбовця від 23.02.2022 року.

Позивач, вважаючи оскаржуваний наказ протиправним, звернулась до суду з даним позовом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до п.п. «ґ» п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці-жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Так, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 23.02.2022 р. № 8 «По особовому складу» на підставі п.п. «ґ» п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); військовослужбовці-жінки, які мають дитину (дітей) до 18 років) солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби та припинено контракт на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення.

У вищевказаному наказі зазначено підставу винесення: рапорт військовослужбовця від 23.02.2022 року.

Згідно з п.35 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):

1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й", "л" та "о" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

Під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період: після закінчення строку проведення мобілізації та до моменту введення воєнного стану - на підставах, передбачених пунктом 2 (крім підстав, передбачених підпунктами "ґ", "й" та "к") частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) за бажанням військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "ж", "к" пункту 1, а в особливий період (крім строку проведення мобілізації та дії воєнного стану) - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "й" та "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до п. 233 вищевказаного Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Таким чином, звільнення військовослужбовця під час дії особливого періоду, на підставі п.п. «ґ» п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачає наявність бажання військовослужбовця звільнитись, подання рапорту та підтверджуючих документів.

Позивачем зазначено, що рапорт про звільнення з військової служби не подавала і бажання про дострокове припинення контракту не висловлювала.

Натомість в якості підстави для винесення оскаржуваного наказу зазначено рапорт військовослужбовця від 23.02.2022 року.

Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 року та від 06.03.2023 року витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України належним чином завірену копію рапорту від 23.02.2022 року ОСОБА_1 , на підставі якого винесено наказ командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2022р. № 8 «По особовому складу» про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 , кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що 24.02.2022 у зв`язку з повномасштабним вторгненням збройних сил РФ та загрозою захоплення військової частини НОМЕР_1 вся документація відділення кадрів, окрім особових справ військовослужбовців, була знищена. Вказано, що надати копію рапорту солдата ОСОБА_1 не представляється можливим.

Також, відповідачем надано до суду копію рапорту т.в.о. начальника відділення кадрів Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, згідно якого 23.02.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2022 №8 (по особовому складу) було звільнено з військової служби ряд військовослужбовців-жінок, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, у тому числі і солдата ОСОБА_1 . Зазначено, що підставою для видання зазначеного наказу були відповідні рапорти військовослужбовців, про що також зазначено у тексті наказу. Зазначено, що 24.02.2022 у зв`язку з повномасштабним вторгненням збройних сил РФ та загрозою захоплення військової частини НОМЕР_1 вся документація відділення кадрів, окрім особових справ військовослужбовців, була знищена. Крім того, вказано, що у зв`язку з вищезазначеним, надати копію рапорту солдата ОСОБА_1 на даний час не представляється можливим.

При цьому, відповідач посилався на рапорт заступника командира 3 батальйону оперативного призначення по роботі з особовим складом від 28.02.2023 року, в якому зазначено, що 23.02.2022 він за вказівкою командира батальйону особисто спілкувався з жінками-військовослужбовцями 3 батальйону оперативного призначення стосовно подальшого проходження ними військової служби у зв`язку з воєнною загрозою. Вказано, що при спілкуванні з кухарем господарчого відділення взводу матеріально - технічного забезпечення 3 батальйону оперативного призначення солдатом ОСОБА_1 , яка мала право звільнитися з військової служби, оскільки мала неповнолітню дитину, вона відповіла, що продовжувати проходження військової служби в умовах воєнного стану не бажає. Зазначено, що після проведених бесід ним були підготовлені рапорти на всіх бажаючих звільнитися з військової служби жінок-військовослужбовців, у тому числі і на солдата ОСОБА_1 , які після їх підписання військовослужбовцями були передані до відділення кадрів частини.

Проте, рапорт заступника командира 3 батальйону оперативного призначення по роботі з особовим складом від 28.02.2023 року не може свідчити про наявність власноруч складеного позивачем рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням у порядку передбаченому п. 233 Положення Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено добровільного виявлення бажання позивачем у спірних правовідносинах щодо звільнення зі служби за власним бажанням, а саме складення та подання нею відповідного рапорту.

Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення позивача на підставі п.п. «ґ» п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд приходить до висновку про те, що оскаржуваний наказ прийнято необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2022 р. № 8 «По особовому складу» про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 , кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді.

Відповідно до п.231 Положення Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у даній частині шляхом поновлення солдата ОСОБА_1 на військовій службі на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення або за її згодою на іншій посаді не нижча ніж попередня, з 24.02.2022 року.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення).

Відповідно до п.13 розділу XXXI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.03.2018 року № 200 грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби визнані незаконними (необґрунтованими) та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення суду чи повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу виплачуються за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні. До розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за посадою, з якої його було звільнено.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 23.02.2022 р. № 8 «По особовому складу» на підставі п.п. «ґ» п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); військовослужбовці-жінки, які мають дитину (дітей) до 18 років) солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби та припинено контракт на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення.

Таким чином, днем звільнення позивача є 23.02.2022 року, а першим днем вимушеного прогулу є 24.02.2022 року, та справа вирішена по суті 04.04.2023 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у повному обсязі, з 24.02.2022 року по 04.04.2023 року.

При цьому, на час вирішення даної справи по суті у суду відсутні підстави вважать, що відповідачем буде виплачено ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу без урахуванням індексації.

Так, позовні вимоги у частині щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням індексації звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Відповідно до пункту 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення солдата ОСОБА_1 на військовій службі на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення або за її згодою на іншій посаді не нижчій ніж попередня, з 24.02.2022 року та в частині присудження виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2022 р. № 8 «По особовому складу» про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 , кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення.

Поновити солдата ОСОБА_1 на військовій службі на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення або за її згодою на іншій посаді не нижчій ніж попередня, з 24.02.2022 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у повному обсязі, з 24.02.2022 року по 04.04.2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення солдата ОСОБА_1 на військовій службі на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення або за її згодою на іншій посаді не нижчій ніж попередня, з 24.02.2022 року та в частині присудження виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 04.04.2023 року.