Справа № 460/10895/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/10895/21 пров. № А/857/17883/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року (суддя Зозуля Д.П., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у серпні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУДПС у Рівненській області), в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 246-17 від 04.05.2016. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він одержав податкову вимогу №246-17 від 04.05.2017. Згідно вимоги, станом на 04.05.2016 у позивача наявний податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору на суму 212814,07 грн. Вказану вимогу позивач вважає протиправною та такою що підлягає скасуванню, оскільки у 2015 році доходів не отримував та жодних податкових декларацій про майновий стан та доходи не подавав, тобто ніякі суми податкового боргу самостійно не узгоджував. Податкові декларації про майновий стан і доходи на підставі яких сформовано податковий борг який відображено у спірній вимозі вважає підробленими та такими, що не несуть юридичних наслідків. З огляду на викладене, позивач вважає оскаржувану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що позивач являється фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування, а 05.02.2016 у строки, встановлені Податковим кодексом України (далі ПК України), ним було подано річну декларацію підприємця. Зазначає, що доводи у судовому рішенні базуються саме на не підписанні податкової декларації позивачем, водночас не наведено жодного спростування на відсутність у позивача у 2015 році отриманого доходу, який підлягав оподаткуванню, та на який виставлено спірну податкову вимогу.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що згідно Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за 2015 рік ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) у третьому кварталі 2015 року отримав дохід отриманий у спадщину на суму 4845992,29 грн.

29.04.2016 на ім`я ОСОБА_1 було подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи, в якій збільшено доходи та визначено до сплати суму податку на доходи з фізичних осіб та військовий збір. У вказаній уточненій декларації задекларовано отримання іншого доходу, ніж від підприємницької діяльності зокрема, у графі 10.5 «Вартість успадкованого чи отриманого у подарунок майна» зазначено суму 3182358,20 грн., з якої підлягає сплаті податок з доходів фізичних осіб 159117,91 грн. та військовий збір 47735,37 грн.

11.07. та 12.07.2016 на ім`я ОСОБА_1 було подано уточнюючі податкові декларації про майновий стан і доходи, в яких проведено коригування розрахунку податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок у попередніх звітних періодах. У вказаних уточнених деклараціях, у графі 25 «Сума податку та/або збору які підлягали перерахуванню до бюджету, за даними звітного (податкового) періоду, в якому виявлена помилка» зазначено суму податку з доходів фізичних осіб 159460,67 грн. та військовий збір 47769,65 грн.; у графі 26 «Уточнені суми податкових зобов`язань за звітний (податковий) період, у якому виявлена помилка» зазначено суму податку з доходів фізичних осіб 242299,61 грн. та військовий збір 72689,88 грн.; у графі 27.1 «збільшення суми яка підлягала перерахуванню до бюджету)» зазначено суму податку з доходів фізичних осіб 82838,94 грн. та військовий збір 24920,23 грн.; у графі 28 «Сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки, 3%» зазначено суму податку з доходів фізичних осіб 2485,17 грн. та військовий збір 747,61 грн.

Згідно інтегрованих карток платника ОСОБА_1 рахується заборгованість станом на 31.12.2020 зі сплати військового збору на суму 51197,22 грн., з якої 47269,32 грн. недоїмка та 3927,90 грн. - пеня.

Також, згідно інтегрованих карток платника ОСОБА_1 рахується заборгованість станом на 31.12.2020 зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 170228,99 грн., з якої 157118,53 грн. недоїмка та 13110,46 грн. - пеня.

Водночас, згідно матеріалів справи встановлено, що ДПІ у місті Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області сформовано стосовно ОСОБА_1 податкову вимогу від 04.05.2016 за №246-17, згідно якої за позивачем станом на 03.05.2016 рахується податковий борг за узгодженими грошовими зобов`язаннями на суму 212814,07 грн., з якого за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - 163680,92 грн. та за військовим збором - 49133,15 грн.

Не погоджуючись із діями контролюючого органу щодо прийняття податкової вимоги від 04.05.2016 за №246-17 на суму податкового боргу у розмірі 212814,07 грн., ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно здійснив обчислення податкового боргу за своєчасно несплаченим самостійно визначеним податковим зобов`язанням з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, і, відповідно, сформував податкову вимогу, а відтак зазначена податкова вимога підлягає скасуванню, а відповідні позовні вимоги - задоволенню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків врегульовані нормами ПК України.

Так, відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПКУкраїни дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді спадщини, подарунків, виграшів, призів.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПКУкраїни податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУкраїни податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Крім того, пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПКУкраїни податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПКУкраїни крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 59.4 ПКУкраїни передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З системного аналізу вказаних норм пава судом встановлено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому, та така сума грошового зобов`язання вважається узгодженою. Разом з тим, у разі не сплати платником податків самостійно обчисленого податкового зобов`язання у встановлений ПКУ строк, у нього виникає податковий борг, на погашення якого контролюючим органом формується податкова вимога.

Як встановлено матеріалами справи, податковий борг ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, який відображено в інтегрованій картці платника податку, є своєчасно несплаченим податковим зобов`язанням самостійно обчисленим позивачем в уточнюючій податковій декларації про майновий стан і доходи від 29.04.2016.

Разом з тим, позивач стверджує, що не подавав вказаної податкової декларації та самостійно не узгоджував визначену у податковій вимозі № 246-17 від 04.05.2016 суму податкового боргу.

З метою встановлення таких обставин справи ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 призначалася почеркознавча експертиза, проведення якої доручено експертам Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/118-22/7641-ПЧ від 11.10.2022 року: підпис (не прізвище, ім`я та по-батькові), у графі «Фізична особа-платник податку або уповноважена особа» у Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (уточнююча) від 12.07.2016 (а.с. 108) виконаний не ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а іншою особою; підпис (не прізвище, ім`я та по-батькові), у графі «Фізична особа-платник податку або уповноважена особа» у Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (звітна) від 05.02.2016 (а.с. 109) виконаний не ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а іншою особою; підпис (не прізвище, ім`я та по-батькові), у графі «Фізична особа-платник податку або уповноважена особа» у Додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (звітна) від 05.02.2016 Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою від 05.02.2016 (а.с. 110) виконаний не ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а іншою особою; підпис (не прізвище, ім`я та по-батькові), у графі «Фізична особа-платник податку або уповноважена особа» у Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (уточнююча) від 11.07.2016 (а.с. 111) виконаний не ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а іншою особою; підпис (не прізвище, ім`я та по-батькові), у графі «Фізична особа-платник податку або уповноважена особа» у Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (уточнююча) від 29.04.2016 (а.с. 112) виконаний не ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а іншою особою; підпис (не прізвище, ім`я та по-батькові), у графі «Фізична особа-платник податку або уповноважена особа» у Додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (уточнююча) Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою від 29.04.2016 (а.с. 113) виконаний не ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а іншою особою; питання: «У який часовий проміжок вчинено підписи на Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (уточнююча) від 12.07.2016, на Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (звітна) від 05.02.2016, на Додатку Ф4 до Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (звітна) від 05.02.2016 Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою від 05.02.2016, на Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (уточнююча) від 11.07.2016, на Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (уточнююча) від 29.04.2016, на Додатку Ф4 до Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (уточнююча) Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою від 29.04.2016?» виходить за межі компетенції за експертною спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів».

Саме з огляду на наведені висновки почеркознавчої експертизи суд першої інстанції зробив висновок, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази самостійного узгодження ОСОБА_1 податкового зобов`язання із податку на доходи фізичних осіб та військового збору на суму 212814,07 грн.

Однак, колегія суддів вказує, що в уточнюючій декларації до річної від 29.04.2016 (саме про її не підписання свідчить наявна у матеріалах справи експертиза) позивачем задекларовано отримання іншого доходу, ніж від підприємницької діяльності зокрема, у графі 10.5 Вартість успадкованого чи отриманого у подарунок майна зазначено суму 4845992,29 грн, з якого підлягає сплаті ПДФО 242299,61 грн та військового збору 72689,88 грн.

Задекларована сума повністю відповідає даним 1-ДФ позивача. За 2015 рік, згідно яких за 3 квартал 2015 року ОСОБА_1 отримав дохід з ознакою 114-дохід, отриманий у спадщину у сумі, що повністю відповідає задекларованій.

Відповідно до статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Апеляційний суд зазначає, що саме факт отримання доходу у даному випадку є доказом правомірності виставлення податкової вимоги про наявність у позивача податкового боргу, не сплаченого ним у добровільному порядку.

Питання підписання уточненої декларації власноруч чи не власноруч (на яке покликається суд першої інстанції) не змінює природу такого податкового боргу. Більше того, при прийнятті податкової звітності у контролюючого органу немає визначеного законодавством обов`язку здійснення перевірки відповідності підпису га такій декларації, звітність до контролюючого органу може бути здана особисто платником податків, його уповноваженою особою, чи надіслана поштою, відтак при її прийнятті посадова особа податкового органу не має жодної можливості для звірки підпису особи.

Більше того, як визначено статтею 49.8 ПК України, прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову базується саме на не підписанні податкової декларації позивачем, водночас не спростовано відсутності у позивача у 2015 році отриманого доходу, який підлягав оподаткуванню. Саме на цей дохід було виставлено спірну податкову вимогу про наявність податкового боргу.

Скасування податкової вимоги лише з огляду на факт не підписання власноруч позивачем уточненої декларації, є свідченням надмірного формалізму при застосуванні правових норм судом першої інстанції, оскільки факт отримання доходу який підлягав оподаткуванню є неспростованим.

Апеляційний суд резюмує, що відповідач правомірно сформував податкову вимогу, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустився помилки в частині застосування норм матеріального та процесуального права, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року в справі №460/10895/21- скасувати, та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш