Справа № 580/6556/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6556/21 Суддя (судді) першої інстанції: М.А.Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 210 о/с від 27.07.2021 р. про звільнення її зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 03.08.2021 р.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на її користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 03.08.2021 р. до моменту винесення рішення у справі;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до неї заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади».

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що відносно неї не проводилась перевірка уповноваженими особами в порядку, визначеному Законом України «Про очищення влади», і висновок за результатами такої перевірки не складався.

ОСОБА_1 стверджувала, що нею не вчинялись дії передбачені пунктом 9 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади», а відтак до неї застосовано не індивідуальну а колективну відповідальність.

Позивач звертала увагу на те, що її було звільнено як на підставі пункту 9 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади», так і на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», тобто з двох самостійних підстав,

Насамкінець , позивач вказувала, що довідки, які стали підставою для її звільнення, не містять відомостей про те, що підозрювані у кримінальному провадженні були звільнені від кримінальної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року № 737-VII, Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року № 743-VII.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати згадане рішення та ухвалити постанову про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Черкаській області, наполягаючи на законності та обгрунтованості судового рішення, зокрема вказує, що оскільки позивач не відповідає вимогам до поліцейських, останню правомірно звільнено як на підставі пункту 9 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади», так і на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом попередньої інстанції встановлено, що з 25.08.1998 р. ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ.

Наказом Управління МВС України в Черкаській області № 130о/с від 15.05.2015 р. позивачці надано відпустку по вагітності та пологах з 12.05.2015 р. по 14.09.2015 р.

Наказом № 262о/с від 25.09.2015 р. позивачці надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 15.09.2015 р. по 01.08.2018 р.

Згідно наказу № 299о/с від 04.11.2015 р. ОСОБА_1 вважається такою, що приступила до виконання службових обов`язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 04.11.2015 р.

За даними наказів № 312о/с від 06.11.2015 р. та № 1о/с від 07.11.2015 р. позивачку, відповідно, звільнено у запас Збройних сил з 06.11.2015 р. з посади слідчого Придніпровського РВ в м. Черкаси у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства та призначено з 07.11.2015 р. на посаду слідчого Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 22о/с від 11.12.2015 р. ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 11.12.2015 р. по 01.08.2018 р.

Наказом № 56о/с від 06.02.2017 р. ОСОБА_1 зараховано в розпорядження Головного управління Національної поліції з 06.02.2017 р., як таку, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку по 01.08.2018 р.

Згідно наказів Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 285о/с від 20.07.2018 р., № 21о/с від 25.01.2019 р., № 182о/с від 01.08.2019 р., № 25о/с від 31.01.2020 р., № 200о/с від 31.07.2020 р., № 40о/с від 28.01.2021 р. позивачці надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку по 02.08.2018 р. по 01.08.2021 р.

Відповідно до наказу № 206о/с від 26.07.2021 р. ОСОБА_1 вважається такою, що приступила до виконання службових обов`язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку.

Цим же наказом позивачку призначено інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, у порядку переведення, з 02 серпня 2021 р.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 210 від 27 липня 2021 р. ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 9 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади» та за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) 02 серпня 2021 р.

Підставою для звільнення зазначено довідку УЗКПЛ МВС України № 24/1010080 від 15.12.2015 р. та довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 31.12.2015 р.

Згідно довідки Управління запобігання корупції та проведення люстрації МВС України № 24/1-10080 від 15.12.2015 р. у ході вивчення матеріалів встановлено, що 23.01.2014 р. за фактом організації масових заворушень та захоплення адміністративних будівель в м. Черкаси слідчим відділом Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області було відкрито кримінальне провадження № 0000308.

22 травня 2014 р. кримінальне провадження № 0000308 закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України.

Слідчі, у тому числі і ОСОБА_1 , які складали повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та клопотання до суду про обрання запобіжних заходів у цьому кримінальному провадженні підпадають під дію підпунктів 10, 11 пункту 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади».

За даними Довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», складеної 31.12.2015 р. головою ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, ОСОБА_1 повідомляла про підозру та проводила слідчі дії у кримінальному провадженні № 0000308, а тому підпадає під дію підпунктів 10, 11 пункту 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади».

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 345о/с від 15.11.2021 р. внесено зміни до наказу № 210 від 27.07.2021 р. та зазначено, що позивачку звільнено зі служби в поліції відповідно до підпунктів 10, 11 пункту 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади» за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліції» (через службову невідповідність).

16.10.2014 р. набув чинності Закон України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 р. № 1682-VII (надалі за текстом - «Закон № 1682-VII»).

Частина 1 статті 1 цього Закону визначає, що очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 1 Закону № 1682-VII установлено, що очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону № 1682-VII протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно пунктів 6, 10 частини 1 статті 2 Закону № 1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо:

- начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту;

- інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 3 Закону № 1682-VII передбачено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням:

- працівника правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року № 737-VII, Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року № 743-VII;

- слідчого органу досудового розслідування, дізнавача, оперативного працівника, інспектора, який проводив слідчі та оперативні дії стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року № 737-VII, Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року № 743-VII.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1682-VII особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Частина 1 статті 5 Закону № 1682-VII визначає, що органом, уповноваженим на забезпечення проведення перевірки, передбаченої цим Законом, є Міністерство юстиції України.

У період проведення перевірки стосовно позивачки частиною 4 статті 5 Закону № 1682-VII визначалось, що організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

За приписами пункту 1 частини 5 статті 5 Закону № 1682-VII перевірці підлягає достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону.

Відповідно до частини 14 статті 5 Закону № 1682-VII керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п`ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

У даній правовій ситуації Довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» була складена 31.12.2015 р. головою ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області.

Разом з тим, згідно наказу № 1о/с від 07.11.2015 р. ОСОБА_1 було прийнято на службу в поліцію та з 07.11.2015 р. призначено на посаду слідчого Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Таким чином, голова ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області не є тією особою, якій Законом № 1682-VII надано право проводити стосовно позивачки перевірку, передбачену Законом України «Про очищення влади», а отже довідка, складена за результатами незаконної перевірки, не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення у справі, окружний адміністративний суд також не звернув уваги на наступне.

Передбачена пунктами 10, 11 частини 2 статті 3 Закону № 1682-VII заборона щодо перебування на посаді працівника правоохоронного органу може бути застосована до осіб при одночасній сукупності наступних обставин:

1) особа в період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року обіймала посаду (посади) працівника правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів, проводив слідчі дії стосовно учасників масових акцій протесту;

2) участь порушника в таких масових акціях протесту повинна бути встановлена та доведена;

3) учасник масових акцій протесту повинен бути притягнутий, зокрема, до кримінальної відповідальності за дії, які вчинені ним під час таких акцій протесту та, в подальшому, повинен бути звільнений від такої відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року № 737-VII, Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року № 737-VII звільнено від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим Законом, осіб, які є підозрюваними або обвинуваченими (підсудними) у вчиненні в період з 27 грудня 2013 року по день набрання чинності цим Законом включно злочинів, передбачених статтями 109, 110-1, 161, 194, 259, 279, 293, 294, 295, 296, 341, 342, 343, 344, 345, 346, 347, 348, 350, 351, 352, 376, 377, 382, 386 Кримінального кодексу України, за умови, що ці злочини пов`язані з масовими акціями протесту, які розпочалися 21 листопада 2013 року, та закрито відповідні кримінальні провадження.

Стаття 3 цього Закону передбачала закриття кримінальних проваджень, які були розпочаті у зв`язку із злочинами, передбаченими статтею 1 цього Закону, і в яких жодній особі не повідомлено про підозру.

Статтею 5 названого Закону його виконання в частині звільнення від кримінальної відповідальності та від покарання осіб, зазначених у статтях 1 та 2 цього Закону, покладено на суди, а в частині закриття кримінальних проваджень, зазначених у статті 3 цього Закону, - на органи прокуратури.

Стаття 1 Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року № 743-VII передбачає звільнення від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим Законом, осіб, які були учасниками масових акцій протесту, що розпочалися 21 листопада 2013 року, та є:

- підозрюваними або обвинуваченими (підсудними) у вчиненні в період з 21 листопада 2013 року по день набрання чинності цим Законом включно дій, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 112, 113, 121, 122, 125, 128,129, 146, 147, 151-1, 161, 162, 170, 174, 182, 185, 186, 187, 189, 194, 195, 196, 197-1, 231, 236, 239, 241, 255, 256, 257, 258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 259, 260, 261, 264, 267, 270, 270-1, 277, 279, 280, 286, 289, 291, 293, 294, 295, 296, 304, 325, 335, 336, 337, 341, 342, 343, 344, 345, 346, 347, 348, 349, 350, 351, 352, 353, 355, 356, 376, 377, 382, 386, 396, 436 Кримінального кодексу України, за умови, що ці дії пов`язані з участю у масових акціях протесту, які розпочалися 21 листопада 2013 року;

- особами, які вчинили дії, що можуть містити ознаки кримінальних правопорушень, передбачених вищезазначеними статтями Кримінального кодексу України, за умови, що дії цих осіб пов`язані з участю в масових акціях протесту.

Стаття 3 Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» передбачає закриття кримінальних проваджень, розпочатих у зв`язку із злочинами, передбаченими статтею 1 цього Закону, в яких жодній особі не повідомлено про підозру.

За змістом статті 5 Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» його виконання в частині звільнення від кримінальної відповідальності та від покарання осіб, зазначених у статтях 1 та 2 цього Закону, покладається на суди, а в частині закриття кримінальних проваджень, зазначених у статті 3 цього Закону, - на органи прокуратури.

Довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 31.12.2015 р. не містить відомостей про те, особа, щодо якої ОСОБА_1 складала повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення була звільнена від кримінальної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань», Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України».

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2014 р. у слідчою СВ Придніпровського РВ УМВС України в м. Черкаси ОСОБА_1. у кримінальному провадженні № 0000322 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 статті 294, частиною 2 статті 341 КК України, а 25 січня 2014 р. - клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У подальшому кримінальне провадження № 0000322 було об`єднано з кримінальним провадженням № 0000308.

Оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру, то в силу наведених приписів Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» та Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» питання його звільнення від кримінальної відповідальності мало вирішуватись судом.

Разом з тим, постановою керівника місцевої прокуратури від 27 березня 2017 р. кримінальне провадження № 0000308 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України.

Згідно листу Офісу Генерального прокурора № 14/3-34330-15 від 03.10.2022 р. в матеріалах кримінального провадження № 0000308 відсутня ухвала суду про звільнення підозрюваного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності відповідно до Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України», Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України».

Із наведеного випливає, що до позивачки не могли бути застосовані положення пунктів 10, 11 частини 2 статті 3 Закону № 1682-VII, оскільки закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України унеможливлює звільнення особи від відповідальності відповідно до положень Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України», Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України».

Не можна залишити поза увагою і той факт, що ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції як на підставі пунктів 10, 11 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади», так і відповідно до пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 р. № 580-VIII.

Пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

Таким чином, в оспорюваному наказі зазначено дві самостійні підстави для звільнення.

Разом з тим, в залежності від підстави звільнення, для особи настають різні юридичні наслідки, оскільки при застосуванні Закону № 1682-VII до особи застосовуються інші обмеження та відповідно наслідки, чим при звільненні через службову невідповідність.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування наказу № 210о/с від 27.07.2021 р. та поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 6 Розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Згідно пункту 9 Розділу І цього Порядку при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

За змістом пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, днем звільнення вважається останній день роботи.

За даними довідки Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 307 від 06.08.2021 р. позивач за один день роботи отримала 409 грн. 78 коп.

За період з 03.08.2021 р. по 30.03.2023 р. ОСОБА_1 перебувала у вимушеному прогулі 605 календарних днів

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню грошове забезпечення за період вимушеного прогулу в розмірі 247 916 грн. 90 коп. (605 х 409,78) без утримання податків та обов`язкових платежів із цієї суми.

Стосовно вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до неї заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади», судова колегія зазначає наступне.

Порядок формування та ведення Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього визначено Положенням про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 1704/5 від 16 жовтня 2014 р. та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 жовтня 2014 р. за № 1280/26057.

За змістом пунктів 8, 9 цього Положення реєстраторами Реєстру є:

працівники самостійного структурного підрозділу Міністерства юстиції України, до основних завдань якого відноситься забезпечення формування та ведення Реєстру, уповноважені на внесення до Реєстру та вилучення з нього відомостей про осіб, щодо яких застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», а також формування та надання витягів з Реєстру у порядку, визначеному цим Положенням;

працівники головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, уповноважені на формування та надання витягів з Реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Реєстратори в межах своєї компетенції вносять до Реєстру та вилучають з нього у порядку, визначеному цим Положенням, відомості про осіб, щодо яких застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», надають інформацію з Реєстру у випадках, визначених частиною другою статті 7 Закону України «Про очищення влади», виконують інші функції, передбачені цим Положенням.

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ названого Положення підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», є звернення про вилучення від органу, який проводив перевірку, або від особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру, з наданням одного з таких документів:

- копії обґрунтованого рішення про скасування результатів перевірки, що свідчить про відсутність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади», від органу, який проводив перевірку, в паперовій формі за підписом уповноваженої особи органу, завіреним печаткою;

- копії відповідного судового рішення в паперовій формі, засвідченої в установленому порядку, з належним чином оформленим підтвердженням про набрання законної сили;

- копії документів про смерть особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру, в паперовій формі та засвідчені належним чином.

Оскільки відповідач не проводив щодо ОСОБА_1 перевірку заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади», колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позову у цій частині.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 09 червня 2021 р. у справі № 816/1252/15 є помилковим, оскільки наказом Міністерства юстиції України № 2454/5 від 17.07.2020 р. пункт 5 Розділу ІІ названого Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» викладено у новій редакції.

Відповідно до частини1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При подачі апеляційної скарги позивачем сплачено 1 362 грн. судового збору з вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до неї заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Оскільки суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення позову у цій частині, відповідно відсутні і підстави для стягнення вказаної суми судових витрат.

Також, згідно договору про надання правової допомоги № 08/12/2022 від 08.12.2022 р., додаткової угоди до нього, акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 19.12.2022 р., меморіального ордера № @2PL727966 від 08.12.2022 р. ОСОБА_1 сплатила 5 000 грн. за надану правничу допомогу.

Виходячи із вказаних положень статті 139 КАС України судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Посилання відповідача на відсутність розрахунку наданої позивачеві правової допомоги із зазначенням витраченого часу та погодинної вартості є помилковим.

Із договору про надання правової допомоги № 08/12/2022 від 08.12.2022 р., додаткової угоди до нього вбачається, що вартість гонорару адвоката була визначена сторонами за договором у фіксованому розмірі, а тому детальний перелік наданих послуг до суду надаватися не повинен.

Правова позиція з цього питання викладена Верховним Судом у постанові від 26.01.2023 р. у справі 923/1009/20.

Відповідно до вимог п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 р. скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 210о/с від 27.07.2021 р. зі змінами внесеними наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 345о/с від 15.11.2021 р.

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 03.08.2021 р.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 03.08.2021 р. по 30.03.2023 р. у розмірі 247 916 (двісті сорок сім тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн. 90 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що становить 12 293 (дванадцять тисяч двісті дев`яності три) грн. 40 коп., допустити до негайного виконання.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 5 000 (п`ять тисяч) грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 04 квітня 2023 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя О.М.Оксененко

суддя В.П.Мельничук