Справа № 200/424/23
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

03 квітня 2023 року Справа №200/424/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо незастосування належного показника середнього заробітку для обчислення пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок призначеної пенсії із застосуванням показника середнього заробітку для обчислення пенсії 9118,81 грн з 08.10.2021 (з моменту призначення пенсії за віком).

У позові та в заяві, поданій на виконання ухвали від 17.02.2023 про залишення позову без руху позивачем зазначено, що виходячи з принципу «належного врядування» пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону. Пенсіонер не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників Пенсійного фонду. Встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви через їх пропуск не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави. Системний аналіз статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає підстави для висновку про відсутність строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень. Вказаний висновок міститься в рішенні Великої палати Верховного Суду від 24.12.2020 (справа № 510/1286/16-а), в постанові Верховного Суду від 26.01.2021 (справа № 20/11178/2020). Отже, в даному випадку позивач, на її думку, не пропустила строк звернення до суду, оскільки в цьому випадку порушення відповідача є триваючим. Законодавче визначення триваючого правопорушення відсутнє, проте, Верховний Суд у своїх рішеннях надавав визначення вказаній дефініції, так в рішенні Верховного Суду у складі третьої судової палати від 25.03.2020 (№ 175/3995/17) зазначено, що «Триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом». Позивач зазначає, що на час звернення до суду, порушення її прав через незастосування відповідачем належного показника розміру середнього заробітку для обчислення пенсії, не усунуто, отже, позивач дотримався встановленого строку звернення до суду. Позивач вважає, що в цій справі є недоречним застосування правової позиції сформованої Верховним Судом в постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 (наведена в ухвалі про залишення позову без руху) через відмінність обставин: спір виник з приводу нездійснення перерахунку з 01.01.2014 по 02.08.2014, тобто на час звернення до суду (29.11.2019), протиправні дії не відбувалися. Позивач зауважив, що неможливість оскаржити вказану протиправну бездіяльність відповідача дозволяє останньому легалізувати правопорушення.

За змістом відзиву на позов, наданого відповідачем, позовні вимоги стосуються періоду з 08.10.2021, тому, беручи до уваги дату звернення до суду 02.02.2023, вони виходять за межі шестимісячного строку звернення до суду. Оскільки пенсія є періодичним платежем та про розмір виплат позивачу було відомо, Головне управління вважає, що в разі незгоди позивач мав достатньо часу для звернення до суду за захистом своїх прав, а отже строк звернення до суду позивачем пропущено.

Судом встановлено, що на підставі заяви від 08.10.2021 відповідач призначив позивачу пенсію за віком розмір якої був визначений із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у сумі 3764,40 грн (за 2014-2016 роки), із чим позивач не погодилась, оскільки вважає що має застосовуватися показник за 2018-2020 роки, що становить 9118,81 грн.

Даний позов позивач направила до суду 02.02.2023 тобто із пропуском 6-місячного строку звернення до суду, визначеного ст. 122 КАС Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду особа повинна довести той факт, що не могла дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернулася за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Водночас, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові пенсії та показники, на підставі яких визначено її розмір.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначено пенсію, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Таким чином, позивач, отримавши пенсію зі віком після її призначення з 08.10.2021 у разі незгоди з розміром пенсії, наявності питань щодо її складових та застосованих під час її призначення показників мала можливість вчинити активні дії для захисту своїх прав, втім, позивач не надала суду доказів, що отримавши пенсію у розумний строк зверталась до відповідача, демонструючи свою зацікавленість щодо її розміру та складових .

Щодо посилань позивача на положення статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то суд вважає їх безпідставними, оскільки за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, у спірних же правовідносинах пенсія у розмірі, що вимагається позивачем, не була нарахована пенсійним органом, позивач, навпаки, незгодна із розміром пенсії, що їй нараховується і виплачується та фактично просить у своїх позовних вимогах здійснити перерахунок пенсії.

Враховуючи наведене, позивачем пропущено строк звернення до суду щодо позовних вимог, які стосуються перерахунку пенсії поза межами шестимісячного строку позовної давності.

Аналогічних висновків дійшли Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 18.01.2023 у справі № 460/2461/21, від 09.06.2022 у справі № 1140/2132/18, від 11.12.2018 у справі № 810/1614/17, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 (в якій палата, крім іншого, відступила від висновків, викладених у ряді інших постанов суду, у тому числі висновків, на які посилається позивач).

На думку Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" (2006) необхідно досліджувати, чи можна вважати перебіг строку прогнозованим з точки зору заявника.

Ухвалою суду від 07.02.2023 позов залишався без руху, позивачу вказувалось надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Згідно зі ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У відповідь на ухвалу про залишення позову без руху позивачем заяви про поновлення строку звернення та доказів поважності його пропуску суду не надано, а подано заяву, в якій, як і в позові вказано, що строк звернення до суду позивачем, на її думку, не пропущено. Ухвалою від 17.02.2023 відкрито провадження у справі, де судом вказувалось, що питання дотримання позивачем строку звернення до суду буде вирішено в ході розгляду справи.

У ході розгляду справи позивачем також не надано суду заяви про поновлення строку звернення до суду, не наведено підстав для його поновлення. Відтак, підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду немає.

Частиною 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вказане вище та зважаючи, що позивач звернулась до суду із позовом 02.02.2023, підлягає залишенню без розгляду її позов в часті вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача по незастосуванню належного показника розміру середнього заробітку для обчислення пенсії з 08.10.2021 по 31.07.2022 та зобов`язання здійснити перерахунок призначеної пенсії із застосуванням розміру середнього заробітку для обчислення пенсії 9118,81 грн з 08.10.2021 (з моменту призначення пенсії за віком) по 31.07.2022.

В іншій частині позовних вимог, що стосуються обчислення пенсії у період з серпня 2022 року, позов буде розглянутий судом по суті.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись приписами ст.ст. 123, 240, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності по незастосуванню належного показника розміру середнього заробітку для обчислення пенсії з 08.10.2021 по 31.07.2022 та зобов`язання здійснити перерахунок призначеної пенсії із застосуванням розміру середнього заробітку для обчислення пенсії 9118,81 грн з 08.10.2021 (з моменту призначення пенсії за віком) по 31.07.2022.

Після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, позивач має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Михайлик