Справа № 641/789/23
Суддя: Музиченко В. О.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/18/2023 Справа №641/789/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Музиченко В.О.,

при секретарі - Подосокорській А.О.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника Бабаскіна К.С. звернувся до суду із позовом в якому просить скасувати Постанову серії ДП 18 №046176 від 10.02.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126, частиною 1 статті 121-3 КУпАП та провадження у адміністративній справі відносно Позивача закрити.

В обґрунтування позову зазначив, що 10 лютого 2023 року інспектором БУПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенант поліції відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, серії ДП18 № 046176 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 та частиною 1 статті 121-3 КУпАП України та накладенням адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. 10.02.2023 будучи на поліцейському блок-посту до нього звернувся поліцейський із вимогою про пред`явлення документів. Він передав для перевірки поліцейському своє водійське посвідчення. Перевіряючи документи, поліцейський запитав, що за номерний знак на автомобілі. На що отримав відповідь, що автомобіль тільки но привезений із Німеччини та їде на розмитнення. Перевіривши документ, інспектору не сподобався номерний знак, що був встановлений на автомобілі, та він вирішив написати оскаржувану постанову. При цьому, з жодними із доказів правопорушення, інспектор поліції не ознайомив. Через хвилин 10, поліцейський повернувся і повідомив йому, що він виніс постанову із штрафом в розмірі 1190 грн. В свою чергу, жодного розгляду справу проведено поліцейським не було. Поліцейський не роз`яснював прав позивачеві як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим грубо порушив вимоги КУпАП та процесуальні права позивача. Отже, жодного розгляду справи чи то з`ясування обставин, що мають значення для справи, з боку поліцейського виконано не було. Встановивши дані позивача, поліцейський нехтуючи своїми обов`язками, встановленими КУпАП, склав відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення без доказів того, що позивач керував автомобілем, що номерний знак не належить вказаному транспортному засобу та без жодного належного розгляду справи про адміністративне. До постанови не додається належних доказів того, що позивач здійснював керування транспортним засобом, та що він використовував автомобіль з номерним знаком, який цьому транспортному засобу не належить. Поліцейський виніс оскаржувану постанову, за відсутності належних доказів. До постанови поліцейський не додає жодного доказу ані доказу того, що позивач керував транспортним засобом із порушенням правил дорожнього руху, ані доказу того, що позивач використовував автомобіль з номерним знаком, який цьому транспортному засобу не належить та не пред`явив поліс обов`язкового страхування. Всі майбутні відеозаписи та інші докази, що можуть бути додані представниками поліції під час розгляду справи в суді в силу практики Верховного суду України не можуть вважатися належними доказами, оскільки їх взагалі не вказано як такі, які додаються до постанови та у постанові відповідно не вказано про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація. Більше того, поліцейський мав обов`язок провести розгляд справи, ознайомити позивача з його правами як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, цього зроблено не було. Він пояснював, що автомобіль пригнаний ним Німеччини, що він там знятий з обліку, і що за таких обставин виникає ситуація, коли на автомобіль мається два іноземних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Перше - це постійне свідоцтво про реєстрацію авто за кордоном. Друге, це тимчасове свідоцтво, яке надається закордонними органами реєстрації транспортних засобів при зняття з обліку авто за кордоном для експорту на територію України. Нажаль на дату подання позовної заяви, у нього відсутня можливість долучити дані свідоцтва, оскільки автомобіль є розмитненим, а при розмитненні органи митної служби такі свідоцтва забирають собі. Під час винесення постанови, позивач вказував, що у автомобіля два номерні знаки фактично, та пред`явив два свідоцтва про реєстрацію. Отже, за таких обставин, позивач не міг порушити пункт 2.9.В ПДР України, оскільки обидва номерні знаки, що вказані в Постанові належали вказаному транспортному засобу, а поліцейський в свою, чергу, виносячи постанову, не довів зворотнього, проігнорував пояснення позивача та виніс постанову. Так само, Позивач пред`являв для перевірки і поліс у вигляді Зеленої Карти, який був оформлений на німецькій мові, і поліцейський його проігнорував, вказавши позивачу, що той має мати при собі поліс українського зразка. В оскаржуваній постанові не вказується, що в якості доказу фіксації правопорушення щось взагалі додається, отже в оскаржуваній Постанові не вказується, технічний засіб яким здійснений фото або відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.02.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

13.03.2023 року від представника відповідача на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вказав, що доводи адміністративного позову є необґрунтованими, вимоги позову є безпідставними та до задоволення не підлягають, інспектором поліції при винесенні спірної постанови дотримано всіх вимог законодавства, а обставини, якими обґрунтовано позов, спростовуються долученими до відзиву відео та фото матеріалами. У відзиві зазначено, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України» в України введено воєнний стан, в подальшому даний указ було продовжено та воєнний стан на території України діє по теперішній час. Для контролю руху транспортних засобів на певних дільницях доріг встановлені блокпости. Відповідно до постанови КМУ № 1455 від 29.12.2021 р. на блокпостах здійснюється: перевірка документів, що посвідчують особу, перевірка документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу, проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар), затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів, тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra Sports Tourer, д.н. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції на блокпосту на а/д «Київ-Чоп», 151 км + 500 м, тому у інспектора поліції були всі законні підстави для перевірки документів у даного громадянина. Під час перевірки документів було встановлено, що водій керував транспортним засобом Opel Astra Sports Tourer, д.н. НОМЕР_1 , що не належить даному т.з., а саме: HADH565, а також не пред`явив діючого полісу страхування на даний т.з. Положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат). Факт вчиненого правопорушення було зафіксовано на боді-камеру поліцейського № 475467, що також зазначено у постанові серії ДП18 № 046176 від 10.02.2023. На відео можна побачити, що саме ОСОБА_1 10.02.2023 року керував транспортним засобом та був зупинений працівником поліції на блок-посту. Водій ніяким чином не заперечував, що на транспортному засобі встановлений номерний знак, що йому не належить, а також, що на транспортний засіб відсутній поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Позивач не надав жодного доказу на спростування спірної постанови. Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права, однак жодних клопотань позивач не заявляв. Доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Просили у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 10.02.2023 року інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Олійником І.О. винесено постанову серії ДП18 № 046176 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3, ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 36 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1190, 00 грн.

Зі змісту постанови слідує, що 10.02.2023 року о 09 год. 57 хв. на автодорозі М06 «Київ-Чоп», 151 км + 500 м водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом встановлені номерні знаки якого не належали даному транспортному засобу а саме згідно свідоцтва про реєстрацію присвоєні номерні знаки НОМЕР_1 (d), а фактично встановлені HADH 565, чим порушив п. 2.9 ПДР України, а також не мав при собі та не пред`явив діючий поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. в, 2.1, г, 2.4 а ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3 та ч.1 ст. 126 КУпАП, у відповідності до ч.2 ст. 36 КУпАП призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. 00 коп. У постанові зазначено, що відеофіксація здійснювалася на боді-камеру 475467.

Частиною першою ст. 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.9.в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з 30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2.1. ґ водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Позивач у позові посилається на те, що поліцейським до постанови не надано жодних доказів того, що позивач керував транспортним засобом із порушенням правил дорожнього руху, за які його слід було б зупиняти.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому указами Президента України продовжувались строки дії воєнного стану та воєнний стан в країні діє по теперішній час.

Загальний порядок перевірки особистих документів, огляду авто, речей та багажу під час воєнного стану визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану». Вищезгаданим документом закріплене право на проведення перевірки документів, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян для посадових осіб органів Нацполіціі СБУ, Нацгвардїї, Держприкордонслужби, Збройних Сил України тощо. Під час перевірки представники силових структур мають право вимагати пред`явлення документів, що посвідчують, особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Відповідно до вказаної постанови блокпост посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки особі, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції на блокпосту на автодорозі «Київ-Чоп» 151 км + 500 м, то також підтверджується відеозаписом, тому у інспектора поліції були всі законні підстави для перевірки документів у даного громадянина. Під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 були порушені правила дорожнього руху.

До відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено диск з відеофіксацією з місця події, з якого вбачається, що при винесенні спірної постанови відповідачем не порушено норм закону, які були б підставою для скасування такої постанови. Позивач був зупинений поліцейським на блокпосту траси «Київ-Чоп», за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , який вказав поліцейському свої дані, при цьому позивач на відеозапису жодним чином не заперечує, що скоїв адміністративні правопорушення. Пояснив, що у нього відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності також пояснив, що встановлений номерний знак на автомобілі не належить даному транспортному засобу. Зазначив, що йому відомо, що транспортування таких транспортних засобів має здійснюватися за допомогою евакуатора, однак це дуже дорого. Поліцейським позивачу було оголошено про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, роз`яснені процесуальні права, жодних клопотань від позивача не надходило.

Разом з тим, суд бере до уваги, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 1 ст. 99 КАС України долучене до відзиву на позовну заяву відео та фото є електронним доказом.

Зазначаючи в позовній заяві про те, що у відповідності до ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення у даній категорії справ покладається на відповідача, позивач не спростував обставин, якими обґрунтований відзив на позовну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19 вказала, що визначений ст. 77 КАС обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивачем не наведено жодних посилань на докази того, що поліцейським порушено порядок розгляду справи, під час розгляду якої позивач опосередковано визнав свою вину, зазначивши це при наданні пояснень.

Твердження позивача, що всі майбутні відеозаписи та інші докази, що можуть бути додані представниками поліції під час розгляду справу в суді не можуть вважатися належними доказами, оскільки їх не вказано як такі, які додаються до постанови та в постанові не6 вказано про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація.

Вказані твердження позивача є безпідставними, оскільки у постанові серії ДП18 № 046176 зазначено, що відеофіксація здійснювалась на боді-камеру 475467, тому наданий представником відповідача диск з відеозаписом з боді-камери є належним доказом у справі.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувався в суворій відповідності до норм чинного законодавства.

Позивачу при винесенні спірної постанови було роз`яснено права, матеріали справи не містять доказів про те, що позивачем заявлялися будь-які клопотання.

Відповідно до пункту 1 та 2 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 6 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства.

Окремо суд звертає увагу на те, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, тобто окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення).

Недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року справі справа №826/15341/15.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Правовою ж підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, що в даному випадку було дотримано.

Таким чином, всі посилання позивача викладені у позовній заяві є нікчемними, оскільки не спростовують факту керування ним транспортним засобом з номерним знаком, що не належить даному транспортному засобу, а також відсутність діючого полісу обов`язкового страхування.

Отже, доводи позивача, викладені ним в адміністративному позові про те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, що спростовуються дослідженими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а також відсутністю доказів зі сторони позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача є правомірними та свідчать про законність прийнятого ним рішення стосовно винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, за вчинені останнім адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 76, 242-246 КАС України, ст.ст. 121-3, 126, 268, 280 КУпАП суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, набирає законної сили з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Суддя - В. О. Музиченко