Справа № 200/373/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року справа №200/373/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 р. у справі № 200/373/23 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач 30.01.2023р. звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком відповідно до частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та які враховуються для обчислення пенсії, з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки, а саме: з 01.05.2020 - в розмірі 1,11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році, з 01.03.2021 - в розмірі 1,11 установлений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та які враховуються для обчислення пенсії, з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки, а саме: з 01.05.2020 - в розмірі 1,11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році, з 01.03.2021 - в розмірі 1,11 установлений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році, з врахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо не проведення ОСОБА_1 з 01.03.2021 індексації середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка застосовується для обчислення пенсії, у відповідності до частини 2 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році з застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити з 01.03.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із проведенням індексації середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка застосовується для обчислення пенсії, у відповідності до частини 2 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11, із врахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо не проведення ОСОБА_1 з 01.04.2022 перерахунку пенсії з урахуванням 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії у відповідності до частини 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити з 01.04.2022 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії у відповідності до частини 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсійних виплат в сумі 8379,14 грн за період з 06.05.2020 по 30.06.2021;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсійних виплат в сумі 8379,14 грн. за період з 06.05.2020 по 30.06.2021.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії повернуто в частині позовних вимог, де позивачка просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком відповідно до частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та які враховуються для обчислення пенсії, з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки, а саме: з 01.05.2020 - в розмірі 1,11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році, з 01.03.2021 - в розмірі 1,11 установлений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та які враховуються для обчислення пенсії, з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки, а саме: з 01.05.2020 - в розмірі 1,11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році, з 01.03.2021 - в розмірі 1,11 установлений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році, з врахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не проведення ОСОБА_1 з 01.03.2021 індексації середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка застосовується для обчислення пенсії, у відповідності до частини 2 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році з застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.03.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із проведенням індексації середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка застосовується для обчислення пенсії, у відповідності до частини 2 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11, із врахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що відповідачем, в порушення вимог п.11 ст.64 Закону 1058, яким визначено його обов`язок письмово інформувати застрахованих осіб, без їх особистого звернення, про призначення або відмову в призначенні пенсії, її розмір, порядок виплати, а також про можливість та умови переходу на інший вид пенсії та порядок оскарження рішень виконавчих органів Пенсійного фонду, не було проінформовано позивачку про розмір її пенсії та підстави її нарахування, а тому з даним позовом позивачка звернувся лише у січні 2023 року, коли дізналася з відповіді на її звернення, що відповідачем не були застосовані нормативно-правові акти видані Кабінетом Міністрів України, на які вона посилалася у зверненні, для обрахунку її пенсії.

Оскільки позивачка не знала і не могла знати з відомостей які містяться в робочому кабінеті на сайті Пенсійного фонду України, про порушення своїх прав, а дізналася лише з відповіді наданої на її письмове звернення, вона скористалася своїм правом на досудове врегулювання спору.

Правові висновки, викладені Верховним Судом у справі №240/12017/19, які застосував суд першої інстанції, не є подібними і не повинні бути застосованими при вирішення спірних правовідносин, оскільки судове рішення судом касаційної інстанції було ухвалено не у тотожніх правовідносинах та за інших фактичних обставин, тому вказане не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства, та, відповідно, правові позиції.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; та інше.

За змістом статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд зазначає, що крім наявних прав учасники справи наділені також певними обов`язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, до суду із зазначеним адміністративним позовом позивачка звернулась 30.01.2023р..

Одночасно, позивачкою було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення позивачка зазначила, що про порушене право дізналася з відповіді відповідача на своє звернення 28.01.2023р., оскільки до цього часу з часу призначення пенсії - 06.05.2020р. відповідач не ознайомлював позивачку з розміром нарахованої пенсії, порядком її призначення та обставинами перерахунку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023р. визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду із позовною заявою.

У задоволенні клопотання позивачки про поновлення строку звернення до суду відмовлено, оскільки доказів звернення до відповідача із відповідними заявами про надання інформації про умови призначення, проведені перерахунки, розмір пенсії у період з моменту її призначення (06.05.2020), як і доказів у відмові надання такої інформації суду не надано.

Адміністративний позов залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду , зокрема, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказами на підтвердження поважності пропуску строку звернення з позовом.

На виконання ухвали суду позивачкою надано заява в якій щодо поновлення строку звернення до суду посилається на приписи ст. 2, 44 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та на порушення відповідачем встановленого п.11 ст.64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Також позивачка у якості підстав для поновлення строку звернення до суду із даним позовом посилається на ухвали суду від 07.06.2022 справа №200/3485/22; від 09.11.2021 справа № 200/15029/21; від 18.10.2021 справа №200/13480/21, які ухвалені у справах під головуванням судді Буряк І.В., де при розгляді аналогічного клопотання з аналогічними предметом і підставами спору, суд в ухвалах про відкриття провадження в справах дійшов висновку, що для вирішення цього питання необхідно дослідити докази перебування позивачки на обліку, як отримувача пенсійних виплат, про підстави їх не нарахування, наявності заборгованості і таке інше, у зв`язку з чим вирішення даного питання можливе після відкриття провадження в справі.

Одночасно позивачка наголосила, що суд не надав належної оцінки тому, що загальновідомим фактом є спроба армії російської федерації захопити владу в Бахмутському районі до якого відноситься місто Часів Яр, в якому вона проживає та яке знаходилося в зоні проведення АТО з 2014 року відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, а тепер з початком повномасштабної агресії з 24.02.2022 на лінії розмежування бойових дій, що підтверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (зі змінами), зважаючи на що, у зв`язку з переформатуванням роботи пенсійних та державних органів, закладів поштового зв`язку, відсутністю повноцінного інтернет-зв`язку та засобів комунікації (електричного живлення) це унеможливлювало в повному обсязі своєчасно отримати належні документи та надіслати запити та відповіді на них в умовах дії режиму воєнного стану, що в свою чергу унеможливило своєчасне звернення до суду у строки визначені ст. 122 КАС України.

Крім вказаного, позивачка зазначила, що пенсія наразі є єдиним джерелом її доходу, оскільки у зв`язку з вимушеним переселенням через військові дії в місті її мешкання, вона втратила роботу, тому була позбавлена можливості відновити в судовому порядку своє право на належний розмір пенсії.

Разом із вищевикладеним позивачка надала оцінку судовим рішенням ухваленим суддею Буряк І.В. зазначивши наступне. «Так розглядаючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з підстав викладених вище, та відмовляючи в цьому, суд не звернув своєї уваги, що за аналогічних підстав поновив цей строк у наступних справах: в ухвалі про поновлення строку звернення до суду від 07.10.2022 у справі №200/4066/22 суд зазначає, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.

Також зауважила, що ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. При вирішенні питання щодо строку звернення до суду у даній справі, суд також враховує, що вирішення даної справи має значення для позивача, для його прав та інтересів, а тому з урахуванням принципу пропорційності, суд вважає, що в даному випадку, обмеження права позивача на звернення до суду буде не пропорційним меті правової визначеності, що призведе до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, враховуючи обставини справи та ситуацію, що склалася в Україні і таким чином, з метою дотримання права позивача на вільний доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд, суд вважає причини пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою поважними.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 03.11.2022 справа №200/4464/22 суд, поновляючи позивачу пропущений майже чим на 3 роки (з 01.12.2019 по 03.11.2022) строк звернення до суду з вимогою про перерахунок його пенсії з 01.12.2019, не дивлячись на те, що позивач з огляду на спірні правовідносини з 19.11.2019 року - дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/12704/18 не вживав активних дій, щоб своєчасно отримати довідку про розмір грошового забезпечення та також не зволікаючи після отримання відмови Головного управління Пенсійного фонду України вчасно звернутися до суду.

За аналогічних підстав суд поновив позивачу пропущений строк звернення до суду з вимогами про перерахунок пенсії з 01.12.2019 в ухвалах від 21.11.2022 у справі №200/4497/22 (при цьому клопотання про поновлення строків обґрунтоване хворобою позивача, перебуванням в евакуації та відсутністю у місті перебування електропостачання- без надання відповідних доказів).

Одночасно, в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду, позивачка посилалась на ухвалу суду від 18.10.2021 у справі №200/13485/21, де суд, не дивлячись, що позивачкою порушені вимоги на вимоги ст. 122 КАС України щодо строку звернення до суду, частини 1 статті 172 КАС України, щодо об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог - не дивлячись на те, що вже існувала постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 в якій суд відступив від раніше викладеного правового висновку щодо застосування строку позовної давності до пенсійних виплат, навіть не виніс ухвали про залишення позовної заяви без руху і не надав час на усунення недоліків, а відкрив провадження у справі і розглянув позовні вимоги в повному обсязі. Аналогічним чином, без застосування ст.122 КАС України до спірних правовідносин, було винесено рішення суду від 25.08.2022 у справі №200/700/22, ухвалі про прийняття позовної заяви та відкриття провадження від 07.02.2022 у справі №200/1762/22.

Спірною ухвалою у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду в частині позовних вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що зі змісту наведених у позові та клопотанні обставин судом не встановлено, що позивачка не мала реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо отримання відповідної інформації від відповідача та звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлений КАС України строк.

Колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

31 березня 2021 року Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 240/12017/19 (адміністративне провадження № К/9901/15971/20) ухвалив постанову, в якій застосував шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справі про перерахунок та виплату заборгованості з пенсії. При цьому, Верховний Суд вважав, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

У цій справі Верховний Суд також відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 року у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 25.02.2021 року у справі №822/1928/18 (касаційне провадження №К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18).

До того ж, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначила, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Крім того, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд керується висновком Верховного Суду, викладеного у вказаній вище справі № 240/12017/19.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства , пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Так, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Суд зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Суд звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

До того ж, Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що позивачка листом від 25.01.2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про надання інформації, в якому просила здійснити перерахунок пенсії за віком з 06.05.2020 р. відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; надати письмовий розрахунок середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ч.2 статті 40 цього Закону 1058, з якої обчислена пенсія (9594.35 грн) та його обґрунтування; надати письмовий розрахунок коефіцієнту страхового стажу як застрахованої особи, визначеного відповідно до статті 25 Закону 1058 (0.28500) та його обґрунтування; надати підтвердження про перерахування на свій особистий рахунок у відділенні Ощадбанку нарахованої суми заборгованості з пенсійних виплат в розмірі 11 113.53 грн.; нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії.

Тобто на момент звернення позивачки до відповідача із листом запитом про надання інформації, де позивачка одночасно просила провести перерахунок пенсії, виплатити компенсацію, при цьому посилаючись на дані про розрахунок своєї пенсії за віком в сумі 2 734.39 грн = (9594.35 * 0.28500), де: 9594.35 - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, яка визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; 0.28500 - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону, позивачка була обізнана про розмір та складові пенсійної виплати.

Листом від 27.01.2023 року ГУ ПФУ в Донецькій області повідомив, що

на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №200/11481/20-а та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2021 у справі 200/11481/20-а їй проведений перерахунок, за результатом якого переведено з пенсії по інвалідності від загального захворювання на дострокову пенсію за віком згідно п.3 ч.1 ст.115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) з 06.05.2020. Відповідно даним електронної пенсійної справи страховий стаж враховано по 28.02.2019, що складає 28 років 6 місяців 18 днів. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу визначався за формулою, визначеною статтею 25 Закону №1058, що складає 0,28500 ((28 років х 12+6):1200). Розмір пенсії з 06.05.2020 становив 2734,39 грн., у тому числі: розмір пенсії за віком ст.27 (9594,35грн. х 0,28000) 2734,39 грн. У липні 2021 року на банківський рахунок в АТ «Ощадбанк» перераховано пенсію за липень 2021 року у розмірі 2 734,39 грн. та доплату за період з 06.05.2020 по 30.06.2021 у сумі 8 379,14 грн. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з 01.03.2022 до пенсії встановлено доплату у розмірі 135,00 грн., і розмір пенсії становить 2 869,39 грн.

Отже, фактично позивач дізналась про порушене право після перерахунку та виплати їй пенсії, а саме у липні 2021 року (у розмірі 2 734,39 грн. та доплату за період з 06.05.2020 по 30.06.2021 у сумі 8 379,14 грн.), зокрема щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №200/11481/20-а.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачці було відомо про складові розміру своєї пенсії до моменту звернення до відповідача із заявою про отримання інформації, де позивачка одночасно просила провести перерахунок своєї пенсії, при цьому посилаючись на відомі їй дані, що наявні в особистому кабінеті на сайті Пенсійного фонду України.

Оскільки пенсія є періодичним платежем та про розмір цих виплат позивачу було відомо, суд вважає, що в разі незгоди позивач мав достатньо часу для звернення до суду за захистом своїх прав.

Щодо початку повномасштабної агресії з 24.02.2022р., то граничний строк для звернення щодо частини позовних був пропущений ще до виникнення цих обставин.

Посилання позивачки щодо розташування міста Часів Яр, в зоні проведення АТО з 2014 року судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги, оскільки відповідні установи насамперед суд та органи Пенсійного фонду працювали у звичайному режимі на території Донецької області, яка підконтрольна українській владі, як і місто Часів Яр.

Водночас згідно довідки ВПО від 05.04.2022 р. № 1322- позивачка зареєстрована у якості фактичного місця перебування: Львівська область, м.Радехів. До суду ж вказаним позовом звернулась 30.01.2023р..

Колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача, обсягу наданих ним відповідей стосовно порядку і розмірів пенсійних нарахувань. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати наявне у нього право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.10.2021 року у справі № 686/16578/16-а (адміністративне провадження №К/9901/32685/18).

Пенсію позивач отримує щомісяця, тому про порушення свого права позивач мав бути обізнаний на кожне 1 число місяця, що настає за місяцем, у якому повинна була здійснюватись така виплата (з першого до першого числа).

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 1140/2132/18.

Докази, що засвідчують неможливість вчасного звернення з позовом або інші причини, які не залежали від волі позивача, в матеріалах справи відсутні.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі «Gradescolo S.R.L. проти Молдови» Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом в частині вимог за період з 01.05.2020р. по 30.07.2022р..

Водночас, судом першої інстанції не враховано, що у позові зазначається про триваюче досі порушення прав позивачки, зокрема, містяться вимоги про зобов`язання вчинити певні дії, шестимісячний строк звернення до суду по яких не сплив, тому висновок суду першої інстанції, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, залишивши його без розгляду загалом щодо всіх часових вимог, не є обґрунтованим, що обумовлює скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, тому судове рішення ухвалено з порушенням процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 р. у справі № 200/373/23 - задовольнити частково.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 р. у справі № 200/373/23 - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повне судове рішення - 04 квітня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко