Справа № 420/4069/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/4069/22
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 у справі № 420/4069/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови

У С Т А Н О В И В:

21.02.2022 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №296303 від 06.09.2021 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно із товарно-транспортною накладною від 24.07.2021 №000451 перевищення вагових параметрів не було. Також, ФОП ОСОБА_1 зауважував, що працівниками Укртрансбезпеки під час зважування транспортного засобу не було враховано властивості вантажу. Крім того, на думку позивача, результати зважування не можливо вважати достовірними, з огляду на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу із сипучим вантажем. До того ж, як наголошував суб`єкт господарювання Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Не погоджуючись із позовними вимогами Державною службою України з безпеки на транспорті до суду першої інстанції подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що ФОП ОСОБА_1 здійснювалось перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів. При цьому, відповідного дозволу в суб`єкта господарювання не було.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 року у справі № 420/4069/22 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №296303 від 06.09.2021 року про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500 грн.

Приймаючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції виходив із того, що чинним законодавством встановлено імперативну заборону на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Означене виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу та накладення на суб`єкта господарювання штрафу відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що окружний адміністративним судом не в повному обсязі з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим Державна служба України з безпеки на транспорті просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги суб`єкт владних повноважень зазначає про здійснення перевезення ФОП ОСОБА_1 транспортним засобом вантажу з перевищенням вагових параметрів без відповідного дозволу. Між тим, скаржник вказує про неправильність висновків окружного адміністративного суду щодо перевезення позивачем подільного вантажу та неможливості отримання дозволу на його перевезення з перевищенням допустимих вагових параметрів. Крім того, як наголошує скаржник, усі ризики щодо розподілу вантажу несе перевізник, а тому саме він повинен врахувати усі складові з метою недопущення руху транспортного засобу з перевищеними ваговими параметрами. До того ж, Укртрансбезпеки стверджу, що законодавцем виключено норму про необхідність застосування у межах спірних правовідносин будь-якої методики визначення вагових параметрів транспортного засобу.

Згідно із поданим ФОП ОСОБА_1 до апеляційного суду відзивом на апеляційну скаргу, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 року у справі № 420/4069/22 є обґрунтованим та відповідає приписам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, у зв`язку з чим позивач просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 26.07.2021 посадовими особами Укртрансбезпеки у пункті габаритно-вагового контролю автомобільної дороги М-15 «Одеса-Рені-Бухарест» 60км. + 540м., проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT, державний номер НОМЕР_1 , із спеціалізованим причепом марки BENALU, державний номер НОМЕР_2 , які належать ФОП ОСОБА_1 .

За наслідками вказаної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №291685 від 26.07.2021, у якому зазначено, що при нормативному навантаженні на одиничну вісь 11,0т., фактичне навантаження склало 11,9т., тобто на 8,18% більше норми.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю фахівцями Укртрансбезпеки також складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0063488 від 26.07.2021 відповідно до якого повна нормативно допустима маса транспортного засобу становить 40,0т, фактична 39,5т, нормативно допустиме осьове навантаження становить: 11,0т, 11,0т, 22., фактичне: 6,25т; 11,9т; 21,35т.

Отже, під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки RENAULT із спеціалізованим причепом марки BENALU, фахівцями контролюючого органу установлено порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме перевищення навантаження на одиничну вісь на 0,9т. (11,9т. фактична вага - 11т. допустима вага ), тобто перевищення склало 8,18%.

На підставі акта про перевищення транспортним засобом вагових параметрів №0063488 від 26.07.2021 перевіряючим складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого за порушення вагових обмежень платнику ОСОБА_1 нараховано до сплати суму в розмірі 46,8 євро.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт контролюючим органом винесено постанову №296303 від 06.09.2021 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500грн.

Не погодившись із вказаним актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку колегія суддів виходить із такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт», відповідно до частини 12 статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, пунктом 2 якого регламентовано, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів

Згідно із пунктами 3, 4, 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, передбачено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, передбачено, що рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Наведеними правовими нормами визначено повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Між тим, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні або внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.

Колегією суддів установлено, що відповідно до акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0063488 від 26.07.2021 повна нормативно допустима маса транспортного засобу марки RENAULT із спеціалізованим причепом марки BENALU, становить 40,0т, фактична 39,5т, нормативно допустиме осьове навантаження становить: 11,0т, 11,0т, 22т., фактичне: 6,25т; 11,9т; 21,35т.

Отже, під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки RENAULT із спеціалізованим причепом марки BENALU, які належать ФОПМ ОСОБА_1 , фахівцями контролюючого органу установлено порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме перевищення навантаження на одиничну вісь на 0,9т. (11,9т. фактична вага - 11т. допустима вага ), тобто перевищення склало 8,18%.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до абзацу 14 частини 1 якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, колегією суддів установлено, що ані до суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції відповідного дозволу на участь у дорожньому русі транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують допустимі, ФОП ОСОБА_1 не надано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спірну постанову від 06.09.2021 №296303 Укртрансбезпекою прийнято цілком правомірно.

При цьому, апеляційний суд уважає помилковою позицію позивача та висновок суду першої інстанції стосовно неможливості отримання дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які здійснюють перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, з огляду на таке.

За наслідками дослідження змісту оскаржуваного судового акту колегією суддів з`ясовано, що вказаного висновку окружний адміністративний суд дійшов лише з урахуванням аналізу пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Однак, оцінка фактичних обставин справи, у системному зв`язку із законодавчими приписами про автомобільний транспорт, судом першої інстанції не надавалась.

Водночас, саме вимогами частини 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», який має вищу юридичну силу, передбачено необхідність отримання перевізником дозволу на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажу з перевищенням габаритних або вагових обмежень. У протилежному випадку, до такого перевізника застосовується адміністративно-господарський штраф.

Між тим, апеляційний суд відмічає, що законодавством про автомобільний транспорт не розмежовано перевезення подільного чи неподільного вантажу.

Отже, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень відповідний дозвіл на рух автомобільними дорогами України перевізник має отримати на будь-який вантаж незалежно від того подільний він чи неподільний.

З урахуванням наведеного, на думку суду апеляційної інстанції, є неправильним висновок окружного адміністративного суду і помилковою позиція позивача про неможливість отримання дозволу на участь транспортних засобів у дорожньому русі з перевищеними ваговими або габаритними параметрами.

Стосовно доводів позивача про те, що вантаж, який перевозився, є сипучим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху (як свідчення помилковості результатів зважування), то суд апеляційної інстанції зазначає, що автомобіль на ваги заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 3-8 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу.

У контекст означеного колегія суддів також уважає за доцільне відмітити, що відповідно до пункту 12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Щодо посилання позивача на відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі колегія суддів зазначає, що означене не ставить під сумнів достовірність результатів зважування.

Вимога щодо необхідності використання під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами методики, затвердженої Мінекономрозвитку, яка була закріплена у п. 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, виключена з 08.09.2017 із вказаного нормативно-правового акту на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671.

Тому, з огляду на виключення п. 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, наявність у терміні «вимірювання» посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не свідчить про наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Також, не є ґрунтовними посилання позивача на товарно-транспортну накладну від 24.07.2021 №000451, згідно із якою перевозилась пшениця загальною вагою 38,8т., оскільки в межах спірних правовідносин не йде мова про перевищення загальної маси транспортного засобу.

Як з`ясовано колегією суддів, у даному випадку, перевищено навантаження на одиночну вісь.

Натомість, товарно-транспортна накладна від 24.07.2021 №000451 відомостей щодо поосьового навантаження не містить, а тому такого порушення не спростовує.

Крім того, апеляційний суд уважає за доцільне відмітити, що точність вимірювальної техніки та процедура розгляду справи про накладення штрафу позивачем під сумнів не ставиться, а тому оцінка таким обставинам колегією суддів не надається.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують висновки суду першої інстанції та доводи позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено колегією суддів, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 у справі № 420/4069/22 підлягає скасуванню.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат, згідно із ст.139 КАС України, не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 у справі № 420/4069/22 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови №296303 від 06.09.2021 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Крусян А.В.