Справа № 120/223/23
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/223/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

05 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю. ,

за участю: секретаря судового засідання: Гонтар А.Р.,

представника відповідача: Бертман Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Вінницької міської ради до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Вінницька міська рада звернулася до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому просила скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький ) Бертман Р.П. від 26.12.2022 р. про накладення штрафу в сумі 10 200 грн. у виконавчому провадження №69135596.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року позов задоволено:

-визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький ) Бертман Р.П. від 26.12.2022 р. про накладення штрафу в сумі 10 200 грн. у виконавчому провадження №69135596.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що рішення суду у справі №120/13439/21-а не виконано, оскільки позивачеві відмовлено в наданні дозволу з тих самих підстав, як і в рішенні відповідача, яке скасовано рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 р. у справі №120/13439/21-а.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Решта учасників справи, будучи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 р. у справі №120/13439/21-а частково задоволено позов ОСОБА_1 та визнано протиправним і скасовано підпункт 53 Додатку 1 до рішення Вінницької міської ради від 25.06.2021 за № 495 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, поновлення договорів оренди, встановлення земельного сервітуту на земельні ділянки громадянам»; зобов`язано Вінницьку міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею до 0.1 га., яка розташована на території Вінницької міської об`єднаної територіальної громади в межах ділянки місцевості, яка знаходиться: на південь від ділянки з кадастровим № :02:002:0186; на північ від ділянки з кадастровим № :02:006:0037; на схід від ділянки з кадастровим № :02:006:0038; на захід від ділянки з кадастровим № :02:006:0008 та прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які мають значення при вирішенні питання про надання чи відмові у наданні бажаного для позивача дозволу.

30.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) із заявою про відкриття виконавчого провадження стосовно виконання виконавчого листа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 12.05.2022 у справі №120/13439/21-а .

01.06.2022 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження №69135596.

14.06.2022 на адресу виконавчої служби надійшов лист Вінницької міської ради, яким повідомлено, що рішення суду, яким зобов`язано Вінницьку міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею до 0.1 га., яка розташована на території Вінницької міської об`єднаної територіальної громади в межах ділянки місцевості, яка знаходиться: на південь від ділянки з кадастровим № :02:002:0186; на північ від ділянки з кадастровим № :02:006:0037; на схід від ділянки з кадастровим № :02:006:0038; на захід від ділянки з кадастровим № :02:006:0008 та прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які мають значення при вирішенні питання про надання чи відмові у наданні бажаного для позивача дозволу, - виконано. Тобто клопотання повторно розглянуто та прийнято рішення №961 від 25.03.2022, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

01.07.2022 виконавцем надіслано на адресу Вінницької міської ради вимогу про виконання рішення суду та вказано на те, що рішенням Вінницької міської ради №961 від 25.03.2022 позивачу відмовлено в наданні дозволу у зв`язку з невідповідністю намірів вимогам містобудівної документації (зона інженерної інфраструктури, рекреаційна зона озеленених територій загального користування), ДСП №173 від 19.06.1996 з невідповідністю намірів вимогам Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 №209, ДБН Е.2.2-12:2019 та ДБН В.2.5-16:99.

При цьому, рішенням Вінницької міської ради від 25.06.2021 за № 495 , яке скасовано рішенням суду від 23.12.2021 позивачеві вже було відмовлено із ідентичних підстав, відтак, рішення суду у справі №120/13439/21-а не є виконано.

Листом від 12.07.2022 Вінницька міська рада вкотре повідомила, що, на її думку, рішення суду виконано, про що свідчить рішення від 25.03.2022 р. №961.

10.11.2022 виконавцем повторно надіслано вимогу про виконання рішення.

В подальшому, Вінницька міська рада листом датованим 23.11.2022 за вих.№01/00/011/ НОМЕР_1 повідомила, що рішення суду виконане та зазначила, що під час дії воєнного стану заборонено видавати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

09.12.2022 прийнято постанову №69135596 про накладення на Вінницьку міську раду штрафу в сумі 5 100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

29.12.2022 державним виконавцем прийнято постанову №69135596 про накладення на Вінницьку міську раду штрафу в сумі 10 200 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За правилами частин першої-другої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У відповідності до п.1, пп.1 п. 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У ч.1 ст.18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом ( п.1,16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

За приписами п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

Статями 1-3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" унормовано, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За частиною першою статті 6 вказаного Закону систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

За правилами пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстав для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження".

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 р. у справі №120/13439/21-а зобов`язано Вінницьку міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею до 0.1 га., яка розташована на території Вінницької міської об`єднаної територіальної громади в межах ділянки місцевості, яка знаходиться: на південь від ділянки з кадастровим № :02:002:0186; на північ від ділянки з кадастровим № :02:006:0037; на схід від ділянки з кадастровим № :02:006:0038; на захід від ділянки з кадастровим № :02:006:0008 та прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які мають значення при вирішенні питання про надання чи відмові у наданні бажаного для позивача дозволу.

До клопотання позивач додав графічний матеріал із позначенням місця розташування бажаної земельної ділянки.

Під час розгляду справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що така земельна ділянка не сформована, не зареєстрована в Державному земельному кадастрі і не має присвоєного кадастрового номеру.

Проте, відповідач відмовив позивачу у задоволенні його клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, посилаючись на розроблення містобудівної документації "Проект внесення змін до детального плану території кварталу обмеженого Сабарівським шосе, шосе на с. Шкуринці, проектною об`їзною дорогою".

За таких обставин, суд першої інстанції у справі №120/13439/21-а дійшов висновку, що міською радою необґрунтовано надано відмову у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з невідповідністю наміру містобудівній документації, оскільки така невідповідність не підтверджена належними доказами, а базується лише на припущеннях, та не відповідає критеріям обґрунтованості, які визначені ст.2 КАС України.". В той же час, невідповідність наміру містобудівної документації, що є підставою для відмови в наданні дозволу має бути підтверджена відповідними доказами.

При цьому, судовим рішенням у справі №120/13439/21-а не визначено, яке саме рішення має бути прийнято Вінницькою міською радою за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , а лише вказано, що мають бути оцінені усі обставини, які мають значення при вирішенні питання про надання чи відмову у наданні дозволу.

Як з`ясовано з матеріалів справи, на виконання вказаного судового рішення, Вінницькою міською радою прийнято рішення від 25.03.2022 р. №961, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею до 0.1 га., яка розташована на території Вінницької міської об`єднаної територіальної громади в межах ділянки місцевості, яка знаходиться: на південь від ділянки з кадастровим № :02:002:0186; на північ від ділянки з кадастровим № :02:006:0037; на схід від ділянки з кадастровим № :02:006:0038; на захід від ділянки з кадастровим № :02:006:0008 у зв`язку з невідповідністю намірів вимогам містобудівної документації (зона нженерної інфраструктури, рекреаційна зона озеленених територій загального користування), ДПС №173 від 19.06.1996, Правил охорони електричних мереж, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209, ДБН Б.2.2-12:2019 та ДБН В.2.5-16:99 (повторний розглд на виконання рішення суду від 24.12.2021 у справі №120/13439/21-а).

З огляду на резолютивну частину рішення у справі №120/13439/21-а, яким зобов`язано Вінницьку міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, останнє виконано в повному обсязі.

При цьому, як з`ясовано з матеріалів справи, рішення сесії прийнято до відкриття виконавчого провадження у справі №120/13439/21-а.

В той же час, правомірність відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на підставі рішення №961 від 25.03.2022 не може бути оцінена в рамках розгляду даної справи, оскільки остання не є предметом спору у цій справі.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 у разі незгоди з рішенням сесії Вінницької міської ради від 25.03.2022 р. №961, яке прийнято на виконання судового рішення у справі №120/13439/21-а, не позбавлений права звернутися до суду в порядку ст.383 КАС України.

Необхідно також звернути увагу і на те, що Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Так, вказаним законом розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду- без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.