Справа № 420/5472/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5472/23
УХВАЛА

05 квітня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Іванов Е.А. розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді представника третьої особи за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області 20.12.2022 (провадження №413/20, реєстраційний №413/2/14-2/2022);

- стягнути з Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області на користь адвоката ОСОБА_1 100 000 (сто тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою від 27.03.2023 року суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду, відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. до ухвалення судового рішення у справі та відкрив провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні) на підставі матеріалів, наданих сторонами.

03.04.2023 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 до канцелярії Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду у зв`язку з тим, що суддею Лебедєвою Г.В. задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та безпідставно ухвалено рішення про відкриття провадження у справі, а тому третя особа має сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді.

Ухвалою судді Лебедєвої Г.В. заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про відвід судді необґрунтованою та передано заяву про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Лебедєвої Г.В. по справі №420/5472/23 для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

04.04.2023 року справа №420/5472/23 надійшла до провадження судді Іванова Е.А. для вирішення заяви представника третьої особи ОСОБА_2 від 03.04.2023 року про відвід судді Лебедєвої Г.В.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого відводу, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно з статями 126, 129 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження по справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Таким чином, підстави для відводу, у тому числі самовідводу судді, можна умовно поділити на безумовні - ті, що чітко визначені законом, й оціночні - які вимагають оцінки.

Так, безумовними є наступні підстави: 1) якщо суддя брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо суддя є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 3) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу; 4) підстави, встановлені статтею 37 КАС України. Наявність цих юридичних фактів достатньо для того, щоб суддя був відведений.

До оціночних підстав належать такі підстави: 1) якщо суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 2) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Для відводу судді за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаних підстав, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості, упередженості, необ`єктивності судді та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підставу для застосування даної норми.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє, чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10.06.1996, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 43, ЄСПЛ 2000-XII).

Суд зазначає, що підстави, на які посилається представника третьої особи ОСОБА_2 у заяві про відвід судді, не є такими, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді, вони зводяться лише до незгоди позивача з прийнятим процесуальним рішенням - ухвалою суду від 28.03.2023 року, в частині щодо відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі позивачу та не належного дослідження всіх обставин на думку заявника при відкритті провадження, що вказують зокрема на відсутність підстав для відкриття такого провадження.

Суд зазначає що незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 КАС України).

Зважаючи на вищевикладене, доводи заявника у заяві про відвід судді Лебедєвої Г.В. є безпідставними.

Твердження заявника про необ`єктивність та упередженість судді Лебедєвої Г.В. ґрунтуються виключно на його суб`єктивних уявленнях та не підтверджені жодними доказами, а також не свідчать про упередженість судді Лебедєвої Г.В. або зацікавленість останньої в результаті розгляду справи №420/5472/23.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про наявність передбачених статтею 36 КАС України підстав для відводу судді Лебедєвої Г.В., позивачем до суду не надано, з матеріалів справи та доводів заяви також не вбачається.

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку про те, що заява представника третьої особи ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5-11, 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника третьої особи ОСОБА_2 про відвід судді Лебедєвої Г.В. у справі №420/5472/23 - відмовити

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.А. Іванов