Справа № 520/13553/2020
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питань зміні способу і порядку виконання судового рішення

"05" квітня 2023 р. Справа № 520/13553/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Шаркової А.В.,

за участю:

заявника (позивач) - ОСОБА_1 ,

розглянувши у засіданні у місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 від 30.03.2023 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі №520/13553/2020 за позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у непроведенні перерахунку з 01.04.2019 пенсії позивача на підставі оновленої довідки від 25.09.2020 за № 17/4.1/14-20 щодо розмірів грошового забезпечення, виданої Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою від 25.09.2020 № 17/4.1/14-20 щодо розмірів грошового забезпечення, виданої Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, з врахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та провести виплати за перерахованою пенсією.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважав, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/13553/2020 - залишено без змін.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду набрало законної сили 22.03.2021.

30.03.2023 за вх. №01/25438/23 до суду надійшла заява позивача, в якій він просив змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 у адміністративній справі № 520/13553/2020 та встановити спосіб виконання вказаного судового рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заборгованість з виплати пенсії у розмірі 128136,63 грн..

В обґрунтування заяви про зміну способу виконання рішення суду заявник зазначає, що ним вжито належних заходів з метою виконання судового рішення, однак, боржником рішення суду у повному обсязі не виконано.

Розгляд заяви було призначено судом на 05.04.2023 на 12:30, про що повідомлено заявника та учасників справи.

У судове засідання заявник прибув, просив суд задовольнити заяву з підстав та мотивів викладених у заяві.

Представник боржника, ГУ ПФУ в Харківській області у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом надання пояснень з розгляду вказаної заяви не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2023 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі №520/13553/2020 без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та подану заяву, суд встановив наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у непроведенні перерахунку з 01.04.2019 року пенсії позивача на підставі оновленої довідки від 25.09.2020 №17/4.1/14-20 щодо розмірів грошового забезпечення, виданої Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 згідно довідки від 25.09.2020 №17/4.1/14-20 щодо розмірів грошового забезпечення, виданої Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, із врахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та провести виплати за перерахованою пенсією.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Судом встановлено, що 06.04.2021 року ОСОБА_1 отримано виконавчий лист у справі.

Дані щодо відкриття виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні, доказів окресленого з боку позивача не надано.

Заявник зазначає, що розмір нарахованих, але не виплачених доплат до встановленої пенсії ОСОБА_1 , тобто заборгованість за пенсійною справою на виконання рішення суду від 15.12.2020 складає 128136,63 грн..

Зазначені вище обставини, на думку заявника, роблять неможливим виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/13553/2020, у визначений рішенням суду спосіб та, у зв`язку із тим, що рішення суду по теперішній час у повному обсязі не виконано, заявник звернувся із означеною заявою до суду та просить змінити спосіб та порядок виконання рішення суду шляхом стягнення .

Вирішуючи заяву про зміну способу і порядку виконання рішення у справі №520/13553/2020, дійшов таких висновків.

Відповідності 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 2, 3 статті14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, в силу наведених вище норм, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

При цьому під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.

Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 16.05.2018 у справі №556/2609/14-а, від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Резолютивна частина рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року у справі №520/13553/2020 має зобов`язальний характер, судом першої інстанції при розгляді справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів.

Отже, зміна способу виконання рішення суду запропонованим заявником чином щодо стягнення конкретної суми коштів, потягне зміну рішення по суті, що не відповідає інституту зміни способу його виконання. Змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію на стягнення конкретної суми пенсії, буде змінено рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, тоді як зміна на підставі ст. 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 30.07.2019 по справі № 281/1618/14-а, у якій також зазначено, що зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання органу ПФУ здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Судові рішення про стягнення коштів і про зобов`язання боржника вчинити дії (перерахувати та/чи виплатити пенсію) є різними видами рішень, які виконуються в різному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №440/85/19.

Між тим, належних доказів щодо ускладнення або неможливість виконання судового рішення заявником не надано, а зазначені позивачем обставини, які обумовили подання вказаної заяви не є винятковими, які б вказували про ускладнення або неможливість виконання судового рішення.

Наведені заявником у заяві підстави неможливості виконання рішення суду, не можуть бути визнані судом обґрунтованими підставами.

Крім того, положеннями Закону України "Про виконавче провадження" визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Судом встановлено, що позивачем 06.04.2021 отримано виконавчий лист у справі, проте жодного доказу направлення виконавчого листа до примусового виконання матеріали справи не містять.

З огляду на вказаний факт суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт неможливості або складності виконання судового рішення, оскільки позивачем не надано доказів відкриття виконавчого провадження та доказів вчинення жодної з передбачених Законом України "Про виконавче провадження" виконавчих дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих та доведених підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення у справі №520/13553/2020, тому у задоволенні цієї заяви слід відмовити.

Відносно посилань заявника на судову практику, а саме постанову Другого апеляційного адміністративного суду по справі № 520/3115/21, суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відносно тверджень позивача викладеної в заяві від 30.03.2023, а саме: "Підкреслюю, що боржником до суду взагалі не було надано жодної паршивої "писульки" з приводу невиконання ним остаточного судового рішення, і що суддя в ухвалах про відмову у задоволенні вищевказаних заяв писав твір на вільну тему, самостійно вигадуючи підстави для відмови у задоволенні заяв.", суд зазначає наступне.

За приписами пункту 1 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2021 року у справі №9901/23/21 дійшла висновку, що дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню адміністративного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує свої процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя. Вказане стосується і тієї особи, яка подала апеляційну скаргу.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участі в судовому процесі. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 08 липня 2021 року у справі №9901/235/20. Суд не повинен толерувати використання образливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні в заявах по суті справи, ні в заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників (такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

Також Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Продовжуючи розгляд даного питання щодо висловлювання заявника у поданій заяві, суд звертає увагу на зміст окресленої заяви та зазначає, що окреслені висловлювання заявника перебувають поза нормальним стилем спілкування, в першу чергу, у діловому мовленні, що використовується в офіційному діловому спілкуванні. Сторони повинні не припускати використання окресленого як під час оформлення документів для подання до суду всіх інстанцій, так і у публічному житті, оскільки це не підсилює ефективність і переконливість інформації в документах офіційно-ділового стилю, а свідчить про культурно-інтелектуальний вакуум та не демонструє повагу до суду.

Згідно ч. 8 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалу за результатами розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. ст. ст.ст. 5, 241, 243, 248, 256, 293, 295, 297, 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 за вх. №01/25438/23 від 30.03.2023 про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі №520/13553/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.04.2023.

Суддя Супрун Ю.О.