Справа № 500/189/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/189/23

03 квітня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати рішення №9 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.01.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в зв`язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді протиправним;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів" з 01.01.2023, відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Тернопільській області, №95 від 21.12.2022 без обмежень граничного розміру з врахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Враховуючи рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 (далі Рішення №2-р/2020), судді України, які перебувають у відставці, мають беззаперечне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Позивач звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої долучив довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області від №95 від 21.12.2022. Проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області у задоволенні такої заяви безпідставно відмовлено, посилаючись на проведений перерахунок із розміру складових суддівської винагороди встановленої на 01.01.2020, що складає 50448,00 грн., а також відсутність додаткового нормативно правового акту, яким визначено умови та порядок перерахунку призначеного довічного грошового утримання суддям у відставці у зв`язку з Рішенням № 2-р/ 2020, зокрема рішень щодо збільшення розміру суддівської винагороди після 18.02.2020.

За таких обставин, позивач вважає протиправним та таким, що порушує його право на належний соціальний захист та справедливий і гарантований державою рівень щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, рішення про відмову у перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 19.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 06.02.2023 подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 03.01.2023 позивач звернулася із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 01.01.2023 згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Тернопільській області №95 від 21.12.2022 без обмеження граничного розміру з врахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.01.2023 №9 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі поданої заяви у зв`язку з відсутністю правових підстав. Аналіз документів електронної пенсійної справи свідчить, що відповідно до поданої 27.01.2020 заяви на підставі документів про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14.01.2020 №03-45/20, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області станом на 01.01.2020 у розмірі 50448,00 грн., ОСОБА_1 проведено перерахунок із розміру складових суддівської винагороди судді, встановленої на 01.01.2020 та обчисленої згідно діючих на момент проведення перерахунку законодавчих норм. Стаж роботи на посаді судді становить 23 роки 03 місяці 07 днів. Відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання визначено відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді й становить 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Головне управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області у відповідь на заяву позивача відмовило йому у перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правового акту, яким визначено умови та порядок перерахунку призначеного довічного грошового утримання суддям у відставці у зв`язку з Рішенням №2-р/2020, зокрема, рішень щодо збільшення розміру суддівської винагороди після 18.02.2020. Водночас спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого призначення будуть порушені.

Ухвалою суду від 08.02.2023 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області як співвідповідача до участі в справі. Ухвалено розгляд справи розпочати спочатку.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 20.02.2023 подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 03.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.12.2022 №95, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області, станом на 01.01.2022 у розмірі 100896,00 грн. Аналіз документів електронної пенсійної справи свідчить, що відповідно поданої 27.01.2020 заяви на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання у відставці від 14.01.2020 № 03-45/20, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області станом на 01.01.2020 у розмірі 50448,00 грн., позивачу проведено перерахунок із розміру складових суддівської винагороди судді, встановленої на 01.01.2020 та обчисленої згідно, діючих на момент проведення перерахунку, норм законодавства. Відтак Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області правомірно прийнято рішення від 09.01.2023 № 9, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі поданої заяви, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

У відповіді на відзив позивач відзначила, оскільки з 01.01.2022 змінились складові суддівської винагороди, то у неї виникли правові підстави для проведення перерахунку щомісячного довічною грошового утримання судді у відставці, проте відповідачем протиправно відмовлено у здійсненні такого перерахунку. При цьому зміна (збільшення) складових суддівської винагороди відповідачем не заперечується. Отримавши згадану вище довідку, що враховує збільшення складові грошового утримання, у відповідача виник обов`язок з перерахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивача з 01.01.2023. Відповідно до загальних вимог права, відповідачу визначено тільки порядок перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці та їх виплати, право визначати будь-які умови, розмір такого перерахунку у відповідача не передбачені.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази та пояснення, викладених у заявах по суті справи, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.03.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019, у справі №500/2901/18, зокрема, зобов`язано Бережанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести ОСОБА_1 починаючи з 01.02.2018 перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з відповідних сум суддівської винагороди виходячи із розміру довічного грошового утримання судді у відставці 86% суддівської винагороди судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру із врахуванням раніше виплачених сум.

03.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.12.2022 №95, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області, станом на 01.01.2022 у розмірі 100896,00 грн.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.01.2023 № 9 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі поданої заяви, у зв`язку з відсутністю правових підстав. Аналіз документів електронної пенсійної справи свідчить, що відповідно поданої 27.01.2020 заяви на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання у відставці від 14.01.2020 № 03-45/20, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області станом на 01.01.2020 у розмірі 50448,00 грн., позивачу проведено перерахунок із розміру складових суддівської винагороди судді, встановленої на 01.01.2020 та обчисленої згідно, діючих на момент проведення перерахунку, норм законодавства. Додаткового нормативно-правового акту, яким визначено умови та порядок перерахунку призначеного довічного грошового утримання суддям у відставці у зв`язку з Рішенням №2-р/2020, зокрема, рішень щодо збільшення розміру суддівської винагороди після 18.02.2020, не прийнято.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приписами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідачів на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII).

Згідно із п.2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, у пп.4 п.24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII зазначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

У той же час, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 положення п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Мотивуючи зазначене рішення Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п.4 ч.6 ст.126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абз.4 пп.3.1 п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абз.5, 6 пп.2.2 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3.06.2013 №3-рп/2013).

Розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII, фактично не мали можливості отримувати довічне грошове утримання у вказаному розмірі.

Водночас, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

З урахуванням наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що запровадження згідно із положеннями п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч.1 ст.126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, наведені положення п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII втратили чинність з 18.02.2020. Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон України №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Як наслідок, з 18.02.2020 на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюються положення ст.142 Закону №1402-VIII, у силу приписів частини четвертої якої суддя у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Суд також зазначає, що Конституційний Суд України у п.7 мотивувальної частини рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та законом про статус суддів.

Зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє відображення і у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016, у абз.2 п.3 мотивувальної частини якого Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Також, досліджуючи поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Суд акцентує увагу на тому, що запровадження Законом України №1402-VIII правила, згідно з яким зміна складових грошового забезпечення працюючого судді є підставою для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці покликане забезпечити єдність статусу судді у відставці зі статусом судді, який здійснює повноваження з відправлення правосуддя.

Право позивача на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі є беззаперечним, гарантоване в силу положень ст.126, 130 Конституції України, ст.142 Закону №1402-VIII, а забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Як встановлено судом і це не оспорюється відповідачами, позивачу перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводився на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання у відставці від 14.01.2020 № 03-45/20, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області станом на 01.01.2020 у розмірі 50448,00 грн.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області позивачу надано довідку від 21.12.2022 №95 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом 01.01.2022 у розмірі 100896,00 грн., із зазначенням збільшеного розміру посадового окладу.

З огляду на вказане, доводи відповідача про те, що після 18.02.2020 збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбулося і для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача відсутні підстави, суд вважає безпідставними.

На переконання суду, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20.

Покладені ж в основу оскаржуваного рішення аргументи відповідача, а саме що на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням рішення Конституційного Суду, суд оцінює критично, оскільки підставою для проведення перерахунку є збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, підтверджене відповідною довідкою, яку надав позивач, а необхідності окремого порядку проведення перерахунку Закон №1402-VIII не передбачає.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.01.2023 № 9 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, що підтверджене відповідною довідкою, яку надав позивач, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2023 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області від 21.12.2022 №95, з урахуванням раніше виплачених сум, про що просить позивач у позові.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної вище довідки, без обмеження граничного розміру, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.01.2023 № 9, відповідач не вбачає підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з тих мотивів, що нормативно-правового акту, яким визначено умови та порядок перерахунку призначеного довічного грошового утримання суддям у відставці у зв`язку з Рішенням №2-р/2020, зокрема, рішень щодо збільшення розміру суддівської винагороди після 18.02.2020, не прийнято.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду і на час винесення судового рішення спору щодо обмеження виплати граничним розміром не існувало.

Суд зауважує, що відповідач ще не здійснював перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при проведенні такого перерахунку будуть порушені,

За приписами ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної вище довідки, без обмеження граничного розміру є передчасними та задоволенню не підлягають, адже спір в цій частині фактично не існує, оскільки перерахунок на підставі довідки з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні, ще не проведено.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення, дій.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 800,00 грн. згідно квитанції № 14 від 16.01.2023 на суму 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.01.2023 № 9 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2023 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області від 21.12.2022 №95, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі збору в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі збору в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м.Тернопіль, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: вул. Соборності, 66, м.Полтава, 36029, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.