Справа № 320/8209/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8209/21 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Боярської міської ради Київської області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Боярської міської ради щодо неприйняття рішення за клопотанням ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 гектара на території села Забір`я;

- зобов`язати Боярську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 гектара на території села Забір`я, згідно заяви (клопотання) від 23.12.2020.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного суду від 20.09.2022 року адміністративний позов задоволено.

Боярська міська рада Київської області 29.09.2022 року та 07.10.2022 року звернулася до суду першої інстанції із заявами про відстрочення виконання судового рішення в частині позовної вимоги про зобов`язання Боярську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 гектара на території села Забір`я, згідно заяви (клопотання) від 23.12.2020 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні та припинення дії обмежень, встановлених пп.5 п.27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року заяву Боярської міської ради Київської області задоволено. Відстрочено виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 в частині зобов`язання Боярську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 гектара на території села Забір`я, згідно заяви (клопотання) від 23.12.2020, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні, але не довше ніж до 31.12.2022 включно.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Боярська міська рада Київської області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині, а саме: вилучити з абзацу 2 резолютивної частини ухвали «але не довше ніж до 31.12.2022 року включно».

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 року до скасування/припинення дії воєнного стану прямо суперечитиме закону.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що підпункт 5 пункту 27 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлює беззаперечну заборону під час дії воєнного стану на вчиненні дій стосовно безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі та формування земельної ділянки. Наявні підстави для відстрочення виконання рішення суду в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 гектара на території села Забір`я, згідно заяви (клопотання) від 23.12.2020 року до припинення (скасування) в Україні воєнного стану, але не довше ніж до 31.12.2022 року включно (один рік з дня ухвалення рішення).

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч.ч 1-5 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Верховний Суд у постанові від 06.12.2019 року по справі № 2а/0570/6531/2011 дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення. (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 30.01.2020 року у справі №819/150/17).

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому воєнний стан продовжувався неодноразово відповідними Указами Президента України (від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022), затверджених відповідними законодавчими актами (від 15.03.2022 № 2119-IX, від 21.04.2022 № 2212-IX, від 22.05.2022 № 2263-IX, від 15.08.2022 № 2500-IX, від 16.11.2022 року № 2738-IX.

Таким чином, в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У свою чергу Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до Земельного кодексу України.

Цим законом розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Приймаючи цей закон законодавець з метою недопущення зловживань переслідував ціль заборонити прийняття рішення про безоплатну передачу земель та надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі.

Суд зазначає, що Закон від 24 березня 2022 року № 2145-XI встановлює абсолютно визначене імперативне правило, зміст якого полягає у забороні органам місцевого самоврядування під час дії воєнного стану приймати рішення про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою.

Така заборона узгоджується із частиною 2 ст. 64 Конституції України у якій передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права ф свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 конституції.

При цьому, право власності на землю гарантується частиною 2 ст. 14 Конституції України, а тому не належить до переліку прав, що не можуть бути обмежені в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищенаведені положення норм матеріального права, що регулюють спірні у цій справі земельні відносини (надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) під час дії воєнного стану та підстави, на які заявник послався, з метою дотримання розумного балансу між інтересами позивача та реальними можливостями відповідача надати відповідний дозвіл на розробку документації із землеустрою, враховуючи заборону на його надання, а також з огляду на те, що боржник підтвердив факт неможливості такого виконання в умовах воєнного стану, не уникає виконання рішення, що у свою чергу, є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для надання додаткового строку виконання судового рішення в цій справі.

Однак, за приписами частини п`ятої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Водночас, колегією суддів враховується, що заборона на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації діє на весь час воєнного стану за приписами підпункту 5 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що запроваджений в Україні воєнний стан та заборона встановлена Законом від 24 березня 2022 року № 2145-XI є обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Тому, заяву відповідача про відстрочення виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 року слід задовольнити та відстрочити виконання рішення суду до припинення (скасування) в Україні воєнного стану.

Колегія суддів також враховує, що спірні правовідносини, виникли до прийняття воєнного стану, а з огляду на внесені зміни законом № 2145-IX від 24.03.2022, належне виконання даного судового рішення від 31.12.2021 по справі № 320/8209/21 буде можливим тільки після скасування воєнного стану.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1, ч. 2 статті.317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 315, 316, 317 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Боярської міської ради Київської області задовольнити.

Змінити ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року, виключивши з абзацу другого резолютивної частини ухвали формулювання: «але не довше ніж до 31.12.2022 року включно».

В іншій частині ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена в повному обсязі 04 квітня 2023 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко