Справа № 420/18053/22
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/18053/22
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року про залишення без розгляду позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2022 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на користь Військової частини НОМЕР_1 завдану державі шкоду у сумі 278 133,61 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 року відмовлено в задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду, позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з таким рішенням, Військова частина НОМЕР_1 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу від 20 січня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не повно та всебічно дослідив доводи позивача, зазначені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 25.11.2022 року. Апелянт звертає увагу, що звертаючись до суду в 2021 р. військовою частиною не було вчасно виправлено недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху (справа №420/14309/20). Разом з тим, повторно звернутись до суду з аналогічним позовом ВЧ НОМЕР_1 не мали можливості у зв`язку з активною участю у захисті незалежності та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. Також, апелянт звертає увагу, що після початку повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, у період з 24.02.2022 року по 12.04.2022 року особовий склад батальйону приймав активну участь у боях зі збройними силами російської федерації в районі міста Маріуполь Донецької області, зокрема й на території заводу ім. Ілліча у м. Маріуполь.

Крім того, упродовж 2021 року та до 26.03.2022 року у Військовій частині НОМЕР_1 посада помічника командира батальйону з правової роботи була вакантна. Лише 26.03.2022 року наказом командира військової частин № НОМЕР_2 на вказану посаду призначено лейтенанта ОСОБА_2 .

Таким чином, внаслідок тривалої участі особового складу Військової частини НОМЕР_1 у бойових діях та втрати відповідних матеріалів претензійно-позовної роботи військова частина була позбавлена можливості своєчасного вжиття належних заходів до стягнення матеріальної шкоди з відповідача шляхом звернення до адміністративного суду з даним позовом. Тобто, на думку апелянта, пропуск строку звернення до суду відбувся з поважних причин.

Відповідач до суду надав відзив, який згідно акту № 71 від 04.04.2023 р. не містить кваліфікованого електронного підпису. В свою чергу у відзиві відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі. ОСОБА_1 звертає увагу суду, що після повернення позовної заяви Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/14309/20 до повторного звернення до суду пройшло більше одного року, а позивач жодних дій щодо подання позову не вчиняв. При цьому, відповідач просить звернути увагу, що строк позовної давності розпочався 27.06.2020 року, таким чином з моменту виникнення права на звернення до суду минуло більше двох років.

Відповідно до ч.2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є шкода, завдана Військовій частині НОМЕР_1 , яка полягає в нестачі майна на суму 291054 грн., яка була встановлена під час проведення службового розслідування, підсумки якого підведені наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2020 р. № 40.

З даною позовною заявою Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду 12.12.2022 р., тобто із суттєвим порушенням спеціального тримісячного строку встановленого ч.2 ст.122 КАС України на звернення до суду із даними позовними вимогами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 р. відмовлено в задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надання до суду мотивованої заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та належним чином засвідчених документів на підтвердження вказаних у заяві обставин.

18.01.2023 року позивачем на виконання ухвали суду про залишення позову без руху від 02.01.2023 року подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено поважних обставин, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутись до суду в межах строку встановленого законом, тому наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави суддя вважає неповажними. При цьому, суд звернув увагу, що позивачем не надано жодних доказів поважності причин пропуску строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частина 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на думку колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною другою якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч.6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Під час розгляду справи колегією суддів встановлено, що предметом позову є шкода, завдана Військовій частині НОМЕР_1 , яка полягає в нестачі майна на суму 291054 грн., яка була встановлена під час проведення службового розслідування, підсумки якого підведені наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2020 р. № 40.

Відповідно до витягу з книги грошових стягнень та нарахувань Військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 , протягом квітня-червня 2020 року стягнено у рахунок погашення шкоди 12920,39 грн. Таким чином, позивач частково стягнув завдану шкоду з позивача.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2020 р. № 103 ОСОБА_1 увільнено із займаної посади з 27.06.2020 р.

Тобто, з моменту звільнення ОСОБА_1 у позивача виникло право на звернення до суду з позовною заявою про відшкодування завданої шкоди.

Протягом 2020-2021 року позивачем вживалися заходи щодо стягнення завданої позивачем шкоди у судовому порядку.

Так, ухвалою Суворовського районного суду м.Одеса від 28.10.2020 р. у справі №523/16242/20 відмовлено у відкритті провадження у справі, а ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.05.2021 р. апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 повернуто скаржнику.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 р. у справі №420/14309/20 повернуто без розгляду позов Військової частини НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 завданої шкоди.

В-друге Військова частина НОМЕР_1 з даною позовною заявою звернулася до суду 12.12.2022 р., тобто через майже два роки після повернення Одеським окружним адміністративним судом позовної заяви у справі №420/14309/20, що на думку колегії суддів є суттєвим порушенням спеціального тримісячного строку встановленого ч.2 ст.122 КАС України на звернення до суду із даними позовними вимогами.

Військова частина НОМЕР_1 в клопотанні про поновлення пропущеного строку наданого до суду першої інстанції та в апеляційній скарзі зазначає, що упродовж 2021 року та до 26.03.2022 р. у Військової частини НОМЕР_1 посада помічника командира батальйону з правової роботи була вакантна та у вказаний період військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 виконували свої основні та прямі обов`язки, установлені чинним законодавством України, із захисту незалежності та територіальної цілісності Батьківщини та лише 26.03.2022 р. наказом командира військової частини № НОМЕР_2 на вакантну посаду було призначено лейтенанта ОСОБА_2 , який прибув з Харківського національного університету Повітряних Сил ім. І.Кожедуба.

Однак, колегія суддів зазначає, що апелянтом а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів на підтвердження того, що з 16.02.2021 р. (дата повернення позовної заяви ухвалою Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/14309/20) посада помічника командира батальйону з правової роботи була вакантною, а також не надано доказів втрати матеріалів претензійно-позовної роботи.

Також, Військова частина НОМЕР_1 не надає доказів того, що весь особовий склад упродовж 2021 року та до 26.03.2022 р. брав участь у бойових діях, тому враховуючи те, що воєнний стан в Україні введено 24.02.2022 р. і саме в цей день розпочалися активні бойові дії, пов`язані з військовою агресією російської федерації, колегія суддів не приймає такі доводи апелянта.

Судова колегія зауважує, що не зайняття вакантної посади помічника командира батальйону з правової роботи жодним чином не свідчить про неможливість подання позовної заяви до суду командиром Військової частини НОМЕР_1 ,при цьому відсутність відповідних посадових осіб тривалий час є лише організаційним питанням позивача та ніяк не впливає на строк позовної давності.

Отже, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта та зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Натомість, позивач, з моменту виникнення права на звернення до суду з даним позовом, не реалізував свого права протягом майже 3 років та не надав суду належних доказів на підтвердження неможливості такого звернення до суду у найкоротші строки.

Положеннями частини 4 статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Щоб адміністративний позов був прийнятий до провадження судом першої інстанції, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, частини четвертої статті 5 КАС України.

Крім того, пунктами 6, 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення з позовом до суду, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі щодо своєчасного пред`явлення позову для чого особа, зацікавлена у її поданні, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Зважаючи на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом та не наведено поважних причин його пропуску, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Враховуючи те, що Військовою частиною НОМЕР_1 пропущено встановлений законом строк звернення до суду з цим позовом, належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька