Справа № 420/17691/22
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/17691/22
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив визнати дії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», щодо встановлення, обчислення та виплати грошового забезпечення позивача за період з 01 березня по 31 грудня 2018 року, виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби у розмірі 10% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, протиправними;

- зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», розрахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) грошове забезпечення позивачу за період з 01 березня по 31 грудня 2018 року, виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

- зобов`язати інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», виготовити та направити оновлену довідку про розміри додаткових видів забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перерахунку розміру пенсії позивача.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 р. позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 КАС України.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що позивачем було пропущено строк звернення до суду. Апелянт наполягає, що відповідно до внесених змін до законодавства України, яке підлягає застосуванню до цих спірних правовідносин, позивач мав право звернутися до суду із цим позовом до 31 грудня 2022 року, оскільки саме до вказаної дати в Україні був продовжений строк дії карантину.

Відзив відповідачем на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду не надано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 07.12.2022 року позивач звернувся до суду із цим позовом, предметом якого є правильність встановлення, обчислення та виплати грошового забезпечення позивача за період з 01 березня по 31 грудня 2018 року, виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби у розмірі 10% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а також виготовлення оновленої довідки для перерахунку пенсії. Тобто предметом розгляду позивач визначив розмір надбавки за особливості проходження служби у період з 01 березня по 31 грудня 2018 року.

Відповідно до витягу з наказу від 26.06.2019 року № 132, 26.06.2019 року позивача виключено із списків особового складу Інституту Військово - Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія". У наказі зазначено про належне до виплати при звільненні позивачу грошове забезпечення.

Одеським окружним адміністративним судом відповідно до ухвали від 13.12.2022 року залишено позовну заяву без руху. Встановлено позивачу строк в 10 днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позову шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення разом із доказами поважності наведених обставин (а.с. 14).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 року визнано поважними підстави пропуску строку звернення до суду, поновлено пропущений строк, відкрито провадження у справі (а.с. 33).

Поновлюючи позивачу строк звернення із позовом суд зазначив, що пошкодження будинку внаслідок ракетного обстрілу призвело до матеріальних втрат та неможливості вирішувати інші питання окрім побутових.

27.12.2022 року від Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив залишити позов без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду та відсутності поважних причин для його поновлення (а.с. 42-48).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 року позовну заяву залишено без розгляду з тих підстав, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду, який на дату подання позову, відповідно до положень ст. 233 КЗпП України, обмежувався трьома місяцями, підстав для поновлення пропущеного строку судом не встановлено (а.с. 74-75).

Вирішуючи спірне питання та залишаючи без розгляду заявлений позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду.

При цьому суд зазначив, що позивач протягом 2018 року був обізнаний про розміри нарахувань по його грошовому забезпеченню, а з дня звільнення (26.06.2019 року) йому було відомо про проведені із ним розрахунки при звільненні, які повністю викладені у наказі про звільнення, але в силу своєї пасивної поведінки починаючи з лютого 2018 року не виживав заходів для вирішення цього спору, як і після звільнення у 2019 році.

Крім того суд першої інстанції звернув увагу, що попередня редакція норм КЗпП України до 19.07.2022 року не обмежувала строк звернення до суду про стягнення заробітної плати, але у відповідності до діючих вищезазначених приписів звернення до суду обмежено трьома місяцями.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частинами 1, 4 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За змістом ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В свою чергу строки звернення до суду в адміністративному процесі регулюються ст. 122 КАС України.

Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) установлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, до «усіх виплат», право на отримання яких має працівник, у даному випадку військовослужбовець, відповідно до умов трудового договору та державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем належать такі: посадовий оклад, оклад за військовим званням, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати, а також належить і виплата надбавки та премії, які, відповідно, є складовою заробітної плати.

Судова колегія звертає увагу, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 року № 928 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на території України установлено карантин з 19 грудня 2020 року по 31 грудня 2022 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.01.2023 року справа № 460/17052/21.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач мав право звернутися до суду за захистом своїх прав, з урахуванням процесуальних строків зазначених пунктом першим глави XIX «Прикінцевих положень» КЗпП України так як, на момент звернення позивача до суду, діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) і строки визначені статтею 233 КЗпП України, як наслідок, були продовжені.

Отже, суд першої інстанції залишаючи позов без розгляду не врахував у системному зв`язку положення статті 233 КЗпП України та пункту першого глави XIX «Прикінцевих положень» КЗпП України, які навіть попри обмеження строку звернення до суду із позовом про стягнення заробітної плати, такий строк фактично продовжили до закінчення дії карантину, який діяв до 31 грудня 2022 року.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що приймаючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, суд першої інстанції не врахував правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 19.01.2023 року справа № 460/17052/21, а тому неправильно застосував положення чинного законодавства України, який врегульовує питання строку звернення до суду із вказаним позовом, а отже помилково прийшов до висновку про залишення позову без розгляду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана суду суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно з ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду - скасувати.

Справу № 420/17691/22 за позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька