Справа № 200/9648/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року справа №200/9648/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,

секретар судового засідання - Усенко Т.І.,

за участю: представника позивача - Краснопьорової О.С.,

представника відповідача 1 - Захарченко В.Ф.

діючого згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 200/9648/21 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості з бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі - ПАТ «МК «Азовсталь», позивач) звернулося до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі -відповідач 2) про стягнення заборгованості з бюджету з відшкодування податку на додану вартість за серпень 2014 року на загальну суму 5049117,04 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року позов задоволено: стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь ПАТ «МК «Азовсталь» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за серпень 2014 року в розмірі 2 431 562,00 грн. та пеню, нараховану на суму заборгованості, в сумі 2 617 555, 04 грн.

Відповідач 1 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права. Апелянт зазначив. що у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування згідно Порядку № 68, який діяв до 01.04.2017 року, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10.01.2017 року єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих після 01.02.2016 року та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016 року, за якими станом на 01.01.2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з Державного бюджету. На сьогодні відсутні технічні можливості здійснення процедур відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ, що підлягають включенню до Тимчасового реєстру заяв, відповідачі позбавлені можливості вплинути на процедуру відшкодування ПДВ за спірний період.

Щодо стягнення пені.

В постанові Верховного суду від 14.03.2019 року у справі № 822/553/17 зазначено, що оскільки контролюючі органи наділені правом стягнення з платників податків податковий борг та пеню на нього протягом 1095 днів то, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою, аналогічне право на стягнення пені протягом 1095 днів повинно бути забезпечено і для платників податків.

За правовою позицією Верховного суду в постанові від 16.04.2019 року у справі № П/808/182/14 на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ слід нараховувати пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, діючої на кожний такий день, протягом строку дії заборгованості, включаючи день погашення, проте суд першої інстанції проігнорував цей висновок Верховного суду. Позивач звернувся з вимогами про нарахування пені за період з 01.04.2015 року по 28.07.2021 року, при нарахуванні пені з 01.04.2015 року зазначений період перевищує 1095 днів, тому відсутні підстави для стягнення пені.

Крім того, в мотивувальній частині рішення суд нарахував суму пені 475037,63 грн., в резолютивній частині стягує 2617555,04 грн., що суперечить одне одному.

Ухвалою апеляційного суду від 22.12.2022 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року у справі - повернуто заявнику.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для зміни рішення, виходячи з наступного.

З 23 вересня по 22 жовтня 2014 року Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби України - Центральний офіс з обслуговування великих платників була здійснена камеральна перевірка даних, задекларованих позивачем з питання правомірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень 2014 року.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 22 жовтня 2014 року № 1239/28-10- 37-10/00191158. Висновками зазначеного акту встановлено порушенням позивачем п.198.6, ст.. 198, п.200.1,200.3 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит та від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за липень 2014 року на суму ПДВ 2 431 562,00 грн., шо призвело до завищення бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2014 року в розмірі 2 431 562.00 гривень.

6 листопада 2014 року позивачем до відповідача подано заперечення на акт перевірки.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.11.2014 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов`язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 2 431 562 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 607 890,50 гривень.

25.11.2014 року Позивачем до Державної фіскальної служби України подано скаргу № 02/1309 на вказане податкове повідомлення-рішення від 14.11.2014 року №.

За результатами розгляду зазначеної скарги ДФС України прийнято рішення від 23.01.2015 року, яким скаргу частково задоволено та скасоване податкове повідомлення- рішення від 14.11.2014 року № в частині зменшення бюджетного відшкодування на 398 167,89 грн. та в частині збільшення на 99 542 грн. штрафної санкції, в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

31.01.2015 року відповідачем згідно акту перевірки з урахуванням результатів розгляду заперечень та рішення ДФС України, прийнято податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2015 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2 033 394 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 508 348,50 гривень.

У березні 2015 року ПРАТ «МК «Азовсталь» звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 31 січня 2014 року.

01.04.2015 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/772/15-а залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 року позовні вимоги ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задоволені у повному обсязі. Податкове повідомлення - рішення від 31.01.2015 г. № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку за серпень 2014р. в розмірі 2 033 394 грн. скасовано.

22.05.2019 року постановою Верховного Суду року по справі № 805/772/15-а касаційну скаргу податкового органу залишено без задоволення, Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі №805/2020/15-а залишено без змін.

16.06.2021 року ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» звернулося з заявою № 02.03/2359 до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ з проханням відобразити в Реєстрі заяв про повернення бюджетного відшкодування про узгоджену суму бюджетного відшкодування та здійснити відшкодування.

У відповіді № 337816/32-00-51-01 від 05.07.2021 Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків зазначило, що на сьогодні жодним нормативно- правовим актом не передбачено механізму відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структуру такого реєстру.

20.07.2021 року на адресу ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» надійшла відповідь ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області за № 05-06-06/1947 від 12.07.2021 року, у якій Відповідач-2 зазначає, що при надходженні від Державної казначейської служби України електронних повідомлень у вигляді платіжних доручень щодо відшкодування податку на додану вартість ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області забезпечить перерахування коштів податку на додану вартість у визначені законодавством строки.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 60.1.4 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України, пп. 3 п. 1 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за № 124/28254), якщо рішенням суду, шо набрало законної сили, скасовується податкове повідомлення-рішення контролюючого органу, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

Враховуючи, що податкові повідомлення-рішення, якими було зменшено вказану суму бюджетного відшкодування ПДВ, скасовані, як в результаті адміністративного оскарження так і судового оскарження, а рішення суду набрало законної сили, то відповідні суми бюджетного відшкодування є узгодженими та повинні бути відшкодовані ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ».

Однак, як не заперечується сторонами по справі, сума бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень 2014 року в розмірі 2 431562,00 гривень на поточний рахунок ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» не надходила.

У зв`язку із змінами до Податкового кодексу України, внесеними Законом України від 21.12.2016 №1797-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», з 01.01.2017 змінився порядок бюджетного відшкодування податку на додану вартість, відповідно надання податковим органом висновку органу державної казначейської служби скасовано.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість» визнано таким, що втратив чинність Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінет Міністрів за № 39 від 17.01.2011 р.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Як вже було зазначено вище, 16.06.2021 року ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» звернулося з заявою № 02.03/2359 до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ з проханням відобразити в Реєстрі заяв про повернення бюджетного відшкодування про узгоджену суму бюджетного відшкодування та здійснити відшкодування.

У відповіді № 337816/32-00-51-01 від 05.07.2021 Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків зазначило, що на сьогодні жодним нормативно- правовим актом не передбачено механізму відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структуру такого реєстру.

20.07.2021 року на адресу ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» надійшла відповідь ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області за № 05-06-06/1947 від 12.07.2021 року, у якій Відповідач-2 зазначає, що при надходженні від Державної казначейської служби України електронних повідомлень у вигляді платіжних доручень щодо відшкодування податку на додану вартість ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області забезпечить перерахування коштів податку на додану вартість у визначені законодавством строки.

Таким чином, суд наголошує, що очевидною є бездіяльність контролюючих органів, адже жоден орган не навів законодавчих підстав для нездійснення бюджетного відшкодування ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» податку на додану вартість.

Однак, при цьому заявлені Позивачем суми бюджетного відшкодування не були відображені контролюючим органом в жодному реєстрі, які ведуться (велись) за Порядками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 та від 22.02.2016 № 68: ані в Тимчасовому реєстрі, ані в єдиному Реєстрі заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, про що свідчать відомості з веб-сайту Міністерства фінансів України.

Обов`язок та можливість виконання контролюючим органом наведених положень закону підтверджується аналізом положень пп. 193.1.3 п. 193.1 статті 193, п. 41.1 статті 41 Податкового кодексу України та пункту 4 Положення про Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 року № 643, з якого вбачається, що Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є територіальним органом ДПС, до відання якого належить здійснення контролю за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість та пп. 21.1.10 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, за яким контролюючі органи зобов`язані вносити до інформаційних баз даних інформацію з документів, отриманих від платників податків, а також інформацію про взаємодію із платниками податків.

Враховуючи викладене, невиконання контролюючим органом вимог закону щодо здійснення дій, необхідних для проведення бюджетного відшкодування, є порушенням норм пп. 21.1.1 -21.1.4, 21.1.10 п. 21.1 ст. 21, п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого порушується право Позивача як сумлінного платника податків, на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Отже, Кодексом адміністративного судочинства України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практики Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до частини першої ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття "майно" у першій частині ст. 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (рішення у справі Бейелер проти Італії від 5 січня 2000 року).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (рішення у справі Суханов та Ільченко проти України від 26 червня 2014 року).

ЄСПЛ у рішенні у справі Інтерсплав проти України від 9 січня 2007 року зазначив, що юридична особа - платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес. ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» на повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ, не відшкодованих йому протягом визначеного законодавством строку, ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ, який охоплюються поняттям "майно" в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

В рішенні Європейського суду у справі Інтерсплав проти України від 9 січня 2007 року суд вказує, що втручання у право власності заявника повинно бути пропорційним. Постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника, порушує «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном. На думку Європейського суду з прав людини, заявник перебуває і продовжує перебувати під надмірним для нього тягарем. Відповідно, порушується право особи на мирне володіння майном, закріплене у статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Конролюючий орган повинен був внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» для забезпечення доступу органу казначейської служби для проведення фактичного відшкодування. Невиконання цих дій контролюючим органом всупереч вимогам законодавства призвело до неотримання Позивачем належного бюджетного відшкодування у визначений законом строк, чим порушено право ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», передбачене п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, яке потребує захисту.

Згідно з постановою Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача за відсутності механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, є стягнення з Державного бюджету України на його користь заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Таким чином, право позивача на отримання бюджетного відшкодування ПДВ у загальному розмірі 2 431 562.00 грн. було підтверджено після скасування податкового повідомлення-рішення від 14.11.2014 року № за результатами адміністративного оскарження в частині зменшення бюджетного відшкодування на суму 398 167,89 гривень та скасування у судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 31.01.2015 г. № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку за серпень 2014 р. в розмірі 2 033 394 гривень.

За правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2019 року у справі №826/7380/15 бездіяльність органів державної влади щодо здійснення бюджетного відшкодування порушує передбачене ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року право мирно володіти майном. При цьому «ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості».

Таким чином, підставою для задоволення вимог Позивача щодо стягнення відповідних сум є одночасна наявність двох умов: наявність у Позивача права на бюджетне відшкодування та стягнення пені, нарахованої на суму відповідної заборгованості; протиправна бездіяльність органів доходів і зборів, яка порушує права Позивача.

В даному випадку наявні обидві умови для стягнення з Державного бюджету України на користь Позивача заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Також, постановою ВС від 02 жовтня 2018 року по справі № 820/1749/18 встановлено: «Оцінюючи спір в частині доводів податкового органу щодо строку звернення позивача до суду з вказаними позовними вимогами суд апеляційної інстанції висновувався на положеннях частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України та індивідуальній податковій консультації Державної фіскальної служби України, розміщеної на офіційному сайті, враховуючи триваючий характер правопорушення щодо невідшкодування податку на додану вартість, суд дійшов висновку; що до зобов`язання про направлення висновку про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість та його виплати позовна давність не застосовується».

Крім того, у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 640/14865/16-а Верховний Суд встановив, що у випадках, коли суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань, має місце триваюча протиправна бездіяльність. В той же час, відповідно до означеної постанови при застосуванні строків звернення до адміністративного суду слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не є такими, що запроваджені з метою відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, впершу чергу, з боку держави. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 540/1537/19, вказавши, що «бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим».

Тобто, суд наголошує, що до вимог про стягнення суми невідшкодованого ПДВ позовна давність не застосовується.

Щодо стягнення пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість за серпень 2014 року.

Згідно з п. 200.23 ст. 200 ПК України (в тому числі - у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України. встановленої на момент виникнення пені. протягом стооку її дії, включаючи день погашення.

У відповідності до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд, при застосуванні правових норм, в тому числі - норм ПК України, суд має виходити саме із позицій, сформульованих Верховним Судом.

За правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №825/388/15-а; від 14 серпня 2019 року у справі № 825/2140/14; від 13 червня 2019 року у справі № 812/987/16; від 2 квітня 2020 року у справі № 813/2788/17; від 24 квітня 2020 року у справі № П/811/3240/15; від 4 червня 2020 року у справі № 814/1108/16 «...на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Неподання контролюючим органом до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми. що підлягає відшкодуванню з бюджету. та непогашення у зв`язку з чим заборгованості бюджету з ПДВ. не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені».

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 липня 2020 року у справі № 813/6074/15 передбачене у законі право платника податку на додану вартість отримати підтверджене контролюючим органом унаслідок перевірки бюджетне відшкодування на поточний банківський рахунок в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку контролюючого органу, є безумовним.

Крім того, в постанові від 9 липня 2020 року у справі № 810/2807/16 Верховний Суд наголосив: наведені норми встановлюють обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена в строк, визначений у статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Обов`язок нарахування пені лежить на органі доходів і зборів, який здійснює функції держави у сфері оподаткування. Неподання контролюючим органом після закінчення перевірки до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми, то підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з чим заборгованості бюджету з податку на додану вартість є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.

Також, за позицією Верховного Суду в постанові від 21 травня 2020 року у справі № 0740/951/18 не перешкоджає нарахуванню та стягненню пені і фактичне непогашення заборгованості бюджету з повернення суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, за змістом наведених правових позицій Верховного Суду, матеріальною підставою для стягнення передбаченої п. 200.23 ст. 200 ПК України пені є, зокрема, невиконання контролюючим органом обов`язку подати висновок щодо відповідної суми до органу Казначейства.

Таке неподання відповідного висновку, рівно як і відсутність фактичного відшкодування відповідної заборгованості не перешкоджає стягненню пені на підставі п. 200.23 ст. 200 ПК України.

Відповідно до пп. 21.1.1 - 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з Податковим кодексом України та іншими законами України, іншими нормативними актами, забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій, забезпечувати виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень та не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Пунктом 21.3 ст. 21 Податкового кодексу України встановлено, що шкода, завдана платнику податків неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи контролюючого органу, відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для фінансування цього органу, незалежно від вини цієї особи.

Пунктом 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до п. 200.17 ст. 200 Податкового кодексу України, джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок.

Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Враховуючи те, що контролюючим органом не було відшкодовано відповідну суму бюджетного відшкодування, ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» набуло право на нарахування пені у порядку, встановленому п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.

Вказане відповідає позиції Верховного Суду України, який у постанові від 03.06.2014 (справа № 21-131а14) зазначив, що неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

З положень п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України вбачається, що при обчисленні пені має враховуватися облікова ставка НБУ, встановлена на момент виникнення пені, протягом строку дії такої пені, включаючи день погашення. Отже, облікова ставка НБУ фіксується на момент виникнення пені та у разі зміни розміру ставки протягом строку нарахування пені, такі зміни при обчисленні не враховуються.

Щодо формули розрахунку пені у відповідності до п. 200.23 ст. 200 ПК України та безпосереднього розрахунку пені, стягнення якої вимагає Позивач.

Методика розрахунку пені випливає із текстуального тлумачення п. 200.23 ст. 200 ПК України. Так, згідно з п, 200.23 ст. 200 ПК України, на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені. протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Так, положення п. 200.23 ст. 200 ПК України було розтлумачено Верховним Судом у постанові від 24 листопада 2020 року по справі № 808/660/16, де суд вказав: «На суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 Податкового кодексу України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення судового оскарження до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Отже, не відшкодована в законодавчо визначений строк сума податку на додану вартість набуває статусу бюджетної заборгованості, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення,

При цьому, судами попередніх інстанцій вірно визначено, що розрахунок пені слід здійснювати з 13.12.2012. Для здійснення обрахунку пені застосуванню підлягає розмір облікової ставки, встановлений Національним банком України на момент виникнення пені, тобто на 13.12.2012. При цьому законом не визначено можливість її (облікової ставки) зміни протягом строку дії бюджетної заборгованості. включаючи день погашення.

Отже, для обчислення розміру пені застосуванню підлягає облікова ставка на рівні 7,5%, що діяла відповідно Постанови Національного банку України від 21.03.2012 за №102 станом на 13.12.2012».

Формули розрахунку пені запропоновано і в межах практики Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року по справі № 0870/9386/12 зазначається така формула розрахунку пені: сума бюджетної заборгованості х кількість днів затримки: 100 % х облікова ставка НБУ на момент виникнення заборгованості х 1,2 (120 % облікової ставки НБУ) і кількість днів у календарному році.

Щодо визначення моменту виникнення пені, слід зазначити, що відповідно до п.п. 200.13, 200.15 ст. 200 ПК України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Однак, контролюючий орган всупереч наведених приписів законодавства не подав до органу казначейства такий висновок ні після закінчення процедури адміністративного оскарження, ні після набрання законної сили Постанови Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року по справі № 805/772/15-а.

Таким чином, з урахуванням того, що за результатами розгляду скарги позивача, відповідачем прийнято рішення від 23.01.2015 року, яким скаргу частково задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.11.2014 року № в частині зменшення бюджетного відшкодування на суму 398 167,89 гривень.

Відповідно станом на 23.01.2015 року сума в розмірі 398 167,89 гривень вже була узгодженою. Контролюючий орган повинен був подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми в розмірі 398 167,89 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» не пізніше 30.01.2015, а орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, відповідно, не пізніше 06.02.2015 здійснити бюджетне відшкодування.

Отже, кількість днів прострочення за період з 07.02.2015 (дата набуття суми невідшкодованого ПДВ статусу заборгованості) по 05.07.2021 року складає 2364 днів.

Таким чином, розмір пені, який підлягає стягненню з держави на користь ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» за порушення строків повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 398 167,89 гривень, з урахуванням змін облікової ставки НБУ складає 475 037,63 грн. (398 167,89 грн. (сума заборгованості) х (облікову ставка НБУ з урахуванням змін) х 120 % : 365 дн. х (кількість днів прострочення).

З урахуванням того що 17.06.2015 року Вищим адміністративним судом України постановлено ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі № 805/772/15-а.

Касаційне провадження було відкрито за скаргою контролюючого органу в якій він просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2015 року по справі № 805/772/15-а залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 року якою позовні вимоги ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задоволені у повному обсязі.

Відповідно станом на 17.06.2015 року контролюючий орган отримав копію Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 року, та станом на цю дату сума 2 033 394.00 гривень вже набула статусу бюджетної заборгованості.

Контролюючий орган повинен був подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми в розмірі 2 033 394,00 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» не пізніше 24.06.2015, а орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, відповідно, не пізніше 01.07.2015 здійснити бюджетне відшкодування.

Отже, кількість днів прострочення за період з 02.07.2015 (дата набуття суми невідшкодованого ПДВ статусу заборгованості) по 05.07.2021 року складає 2 219 днів.

Таким чином, розмір пені, який підлягає стягненню з держави на користь ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» за порушення строків повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 2 033 394,00 гривень, з урахуванням змін облікової ставки НБУ складає 2 142 517,41 грн. 2 033 394,00 грн. (сума заборгованості) х (облікову ставка НБУ з урахуванням змін) х 120 % : 365 дн. х (кількість днів прострочення).

Загальна сума пені, нарахована на суму заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість за серпень 2014 року становить 2 617 555,04 грн. (2 142 517,41 грн + 475 037,631

Згідно з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України податкове законодавство ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішення платника податку, відповідно до якого рішення платника податку є правомірними в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно- правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно- правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до п 56.21. ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. В додаткових поясненнях у суді апеляційної інстанції відповідач посилався на пропуск позивачем строку звернення з позовом до суду. Додаткові пояснення обґрунтовано наступним.

За п. 200.15 ст. 200 ПКУ (в редакції 2015 року) у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Законами України від 24.12.2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21.12.2016 року № 1797- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до ст. 200 ПКУ, абзаци перший і другий пункту 200.15 викладено в такій редакції:

«200.15. У разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника».

Таким чином, з січня 2017 року узгодженість суми бюджетного відшкодування ПДВ пов`язується з набранням законної сили рішенням, а не закінченням процедури судового оскарження.

Судове рішення у справі № 805/772/15-а, яким скасовано ппр про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ, набрало законної сили 27.05.2015 року.

Таким чином, 02.01.2017 року є днем, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, інтересів у зв`язку з нестворенням Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та невнесенням до Реєстру заяви про повернення узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ. Строк звернення до суду відповідно до ст. 102 ПКУ сплинув 02.01.2020 року. Позивач звернувся до суду з позовом 28.07.2021 року через півтора роки після спливу строку звернення до суду.

За висновками в п.п. 103, 104 постанови Великої Палати Верховного суду від 19.01.2023 року у справі № 140/1770/19 стаття 102 ПК України, у тому числі й пункт 102.5 цієї статті, не є тим «іншим законом», яким установлені спеціальні строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 122 КАС України, у якій передбачено загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Отже, платник ПДВ може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням судової практики Верховного суду відповідач вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з відшкодування ПДВ, пені, нарахованої на таку заборгованість.

Апеляційний суд вважає незмістовними такі доводи відповідача з таких підстав.

Звертаючись із зазначеним позовом до суду 02.08.2021 року позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке мотивовано тим, що причинами для пропуску строку у цій справі є тривала процедура судового оскарження, неефективний захист порушеного права позивача судами і, як наслідок невизначений статус суми бюджетного відшкодування; існування послідовної судової практики Верховного Суду, за якою строк звернення до суду обчислювався з моменту фактичного здійснення бюджетного відшкодування.

Зазначене процесуальне питання не було вирішено судом першої інстанції в порушення норм процесуального права.

В додаткових поясненнях у суді апеляційної інстанції позивач підтримав вказане клопотання та додав, що крім вказаних обставин необхідно враховувати тривалу протиправну бездіяльність держави в особі відповідних органів щодо нездійснення бюджетного відшкодування та невиплати пені; карантинні обмеження, які продовжують процесуальні строки. Вважає, що дізналися про порушення своїх прав у липні-червні 2021 року коли отримали відповіді від відповідачів на своє звернення з приводу бюджетного відшкодування та невиплати пені, а з позовом до суду звернулися у серпні 2021 року, тобто у передбачений загальний шестимісячний строк.

Згідно до частин 1, 2 статті 121 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як передбачено частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 14 березня 2019 року у справі № 822/553/17 Верховний суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду зробив правовий висновок про те, що позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого ПДВ може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

Вирішуючи питання щодо обчислення строку звернення до адміністративного суду, слід урахувати й те, що в силу положень пункту 102.4 статті 102 ПК України контролюючим органам надано право стягнення податкового боргу протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення такого податкового боргу. Оскільки контролюючі органи наділені правом стягнення з платників податків податкового боргу та пені на нього протягом 1095 днів, то для забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою аналогічне право на стягнення заборгованості з бюджету та пені протягом 1095 днів повинно бути забезпечено і для платників податків.

У свою чергу Верховний суд в постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 280/4452/18, керуючись вищевказаним твердженням судової палати Верховного суду, дійшов висновку про те, що і вимога щодо стягнення заборгованості з бюджету, і вимога щодо стягнення пені, нарахованої на весь час невиконання суб`єктом владних повноважень встановленого законом обов`язку, можуть бути пред`явлені у межах 1095-денного строку, після спливу якого правовідносини стають стабільними.

Велика Палата Верховного суду в постанові 19.01.2023 року у справі № 140/1770/19 відступила від цих висновків Верховного Суду та визначила, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 122 КАС України, у якій передбачено загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Таким чином, фактично встановлені обставини справи підтверджують доводи позивача з приводу поновлення строку звернення до суду, а зміна судової практики в питаннях строку звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з бюджету з відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму заборгованості, відбулася вже після звернення позивачем до суду з цим позовом, що є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду із зазначеним позовом.

Отже, суд першої інстанції правильно вирішив справу що суті спору, при цьому, в порушення норм процесуального права не розглянув заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом, що не призвело до неправильного вирішення справи, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення мотивувальної частини рішення обґрунтуванням підстав поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом.

Керуючись ст. ст. 195, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 200/9648/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості з бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені - змінити.

Доповнити мотивувальну частину рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 200/9648/21 висновками апеляційного суду щодо поновлення позивачу строку звернення до суду з позовною заявою.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повний текст постанови складений 5 квітня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв