Справа № 420/17434/22
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/17434/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Турецької І.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року, прийняте у складі суду судді Бездрабка О.І. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. з встановленням базового місяця - квітень 2013 року;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. враховуючи базовий місяць - січень 2008 року та з врахуванням раніше проведеної виплати;

- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо нездійснення нового розрахунку та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50 % грошового забезпечення за 27 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 50 % грошового забезпечення за 27 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби з урахуванням раніше виплаченої суми;

- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо нездійснення нового розрахунку та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористанні 98 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористанні 98 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку ОСОБА_2 отримував під час проходження військової служби з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02.04.2021 р. № 157-ОС його звільнено зі служби. Відповідно до наказу на момент звільнення повинен був отримати одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 26 повних календарних днів, грошову компенсацію за 98 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій, грошову компенсацію за 11 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2021 рік. Всі ці виплати зазначені у наказі без визначення конкретного їх розміру, а тому розрахунок їх складових став відомий з листа відповідача від 18.10.2022 р. Однак з розрахунком не згоден, так як до складових грошового забезпечення, з якого розрахований розмір одноразової допомоги та грошова компенсація за 98 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідачем безпідставно не включено індексацію грошового забезпечення, яка у березні 2021 року складала 331,42 грн. Крім того, станом на день звільнення вислуга становила повних 27 календарних днів, але відповідач виплатив одноразову грошову допомогу у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повних 26 календарних років служби. Також під час проходження військової служби та при звільненні відповідачем в порушення вимог ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст.1, ч.ч.1, 5 ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" не виплачувалася індексація грошового забезпечення. Індексація за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. виплачена лише в червні 2021 року після звернення до відповідача про її нарахування, однак відповідач при її розрахунку неправомірно застосував базовий місяць - квітень 2013 року, замість січня 2008 року. У вересні 2022 року звернувся із заявою щодо здійснення перерахунку виплат при звільненні, однак відповідач листом від 18.10.2022 р. № 11/Д-167-22 відмовив у здійсненні перерахунку. Такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом фактично порушено норми матеріального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в квітні 2013 року у позивача змінилася надбавка за вислугу років, що в загальному призвело до підвищення грошового забезпечення, тому квітень 2013 року є базовим для обчислення індексації. За доводами апелянта, з прийняттям Постанови №1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 року і включно до 01.03.2018 року посадові оклади військовослужбовців не змінилися. Апелянт вважає, що питання про те, який базовий місяць був використаний відповідачем при нарахуванні індексації є виключно повноваженнями відповідача, а тому підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням бажаного ним базового місяця відсутні. Крім того, на думку апелянта, індексація грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється розрахунок вихідної допомоги при звільненні та грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки, оскільки до грошового забезпечення включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).

Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 08.06.1992 р. по 02.04.2021 р. проходив військову службу у Збройних Силах України, у тому числі за контрактом в органах Державної прикордонної служби України.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 17.11.2015 р.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02.04.2021 № 157-ОС старшого прапорщика ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас наказом начальника прикордонного загону від 16.03.2021 р. № 129-ос за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу прикордонного загону та усіх видів забезпечення з 04.04.2021 р.

Згідно даного наказу вислуга років на 04.04.2021 р. становить: календарна військова - 27 років 11 місяців 08 днів, пільгова військова - 04 роки 11 місяців 22 дні, загальна вислуга - 32 роки 11 місяців 00 днів.

Також наказом передбачено: відповідно до пп.3 п.9 розділу V наказу МВС України від 25.06.2018 р. № 558 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби виплатити за 26 календарних років; виплатити грошову компенсацію за 98 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки; відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 11 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2021 рік.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. із застосуванням при розрахунку базового місяця - січень 2008 року; у разі виплати індексації під час служби або після звільнення, надати розрахунок виплачених сум помісячно; надати завірені довідки (грошові атестати) про розмір щомісячного грошового забезпечення із зазначенням видів грошового забезпечення та сум за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки; надати розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні; надати документи, підтверджуючі виплати грошової компенсації речового майна; надати документи, підтверджуючі перерахування сум, які зазначено у наказі про звільнення від 02.04.2021 р. № 157-ос.

Листом від 18.10.2022 р. № 11/Д-167-22 відповідач повідомив, що для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. із застосуванням при розрахунку базового місяця - січень 2008 року відсутні правові підстави. Відповідно до Постанови КМУ від 17.07.2003 р. № 1078 до грудня 2015 року сума індексації змінюється у разі зростання будь-якої складової грошового забезпечення (в тому числі за рахунок збільшення розміру надбавки за вислугу років, надбавки за кваліфікацію тощо) місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. В квітні 2013 року змінилась надбавка за вислугу років, що призвело до підвищення грошового забезпечення. Квітень 2013 року є базовим для обчислення індексації. Також надав позивачу довідку про розмір виплаченої індексації за період з 01.07.2015 р. по 28.02.2018 р., особисті картки грошового забезпечення за 2015-2021 роки із зазначенням розміру грошового забезпечення; довідку про розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні; документи, підтверджуючі отримання грошової компенсації речового майна; документи, підтверджуючі отримання сум, які зазначені у наказі про звільнення.

Відповідно до довідки відповідача від 18.10.2022 р. № 190 позивачу за період з 2015-2018 років виплачено індексацію у розмірі 47040,81 грн. із застосуванням базового місяця - квітень 2013 року.

Згідно довідки відповідача від 18.10.2022 р. № 191 одноразова грошова допомога при звільненні виплачена ОСОБА_1 за 26 років у розмірі 50 % грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби у сумі 164251,10 грн. (12634,70 х 50 % х 26 років); розмір грошового забезпечення для обрахунку склав 12634,70 грн. (посадовий оклад - 3170 грн., оклад за військовим званням - 1020 грн., надбавка за вислугу років - 2095 грн. надбавка за особливості проходження служби - 2514 грн., премія - 3835,70 грн.).

Відповідно до довідки відповідача від 13.12.2022 р. № 247 грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2021 роки у кількості 98 календарних днів виплачена у червні 2021 року у сумі 41273,35 грн. (12634,70 : 30 х 98 к.д.); розмір грошового забезпечення для обрахунку склав 12634,70 грн. (посадовий оклад - 3170 грн., оклад за військовим званням - 1020 грн., надбавка за вислугу років - 2095 грн. надбавка за особливості проходження служби - 2514 грн., премія - 3835,70 грн.).

Не погоджуючись з розрахунками індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. щодо визначення базового місяця квітня 2013 року, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. є саме січень 2008 року, в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців. Суд першої інстанції дійшов висновку, що індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Крім того, за висновками суду, розрахунок одноразової грошової допомоги позивача при звільненні повинен здійснюватися із 27 повних календарних років служби.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (див. рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (див. рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).

Щодо правомірності нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. з встановленням базового місяця - квітень 2013 року, колегія суддів зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

Отже, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

При цьому колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року (справа №400/1118/21).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015 внесені зміни до Порядку № 1078, зокрема викладений в новій редакції пункт 5, яким передбачено інший порядок обчислення індексації доходів, а саме: у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року.

Таким чином, з 01 грудня 2015 року зміна базового місяця для нарахування індексації залежить від підвищення тарифних ставок (окладів).

За таких обставин, з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а з моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Розмір посадового окладу військовослужбовців встановлено у січні 2008 року (постанова Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб») та в подальшому такий був змінений (зріс) у березні 2018 року (постанова Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»).

Тарифна ставка, оклад за посадами, які займав позивач протягом зазначеного періоду, не змінювалися з січня 2008 року.

Відтак, останнє підвищення окладу за посадами позивача відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови №704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, а не квітень 2013 року чи інший базовий місяць.

Такий правовий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладений у постанові від 28 червня 2022 року по справі № 420/4841/21.

Твердження апелянта про те, що у квітні 2013 року відбулося збільшення розміру грошового забезпечення за рахунок зміни надбавки за вислугу років, а тому саме квітень 2013 року є базовим місяцем, суд вважає безпідставними, так як збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації.

Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 29 листопада 2021 року по справі № 120/313/20-а.

Крім того, щодо доводів апелянта, що визначення базового місяця при вирахуванні індексації є його дискреційними повноваженнями, апеляційний суд звертає увагу, що згідно актуальної практики Верховного Суду, повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Зазначені висновки Верховний Суд виклав у постановах від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги у вказаній частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Щодо включення до складу грошового забезпечення позивача індексації при розрахунку одноразової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористану частину додаткової відпустки як учаснику бойових дій, колегія суддів зазначає наступне.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до частини другої та частини третьої статті 9 Закону України №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Як передбачено п.8 ст.10-1 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставі та в порядку, визначених відповідними законами України.

Статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" встановлено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, а саме: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

За приписами п.14 ст.10-1 Закону № 2011-ХІІ у разі звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей".

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону № 211-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, право на одноразову допомогу при звільненні, як і право на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, позивач набув, що не заперечується відповідачем, водночас спірним є саме включення до складу грошового забезпечення військовослужбовців, яке повинно включатися при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, індексації грошового забезпечення.

Субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 р. у справі № 638/9697/17, від 30.12.2020 р. у справі № 359/8843/16-а.

Таким чином, індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, чим спростовуються доводи апелянта у цій частині.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.01.2022 р. у справі № 520/8887/2020, від 21.12.2021 р. у справі № 820/3423/18.

До того ж, як вірно вказує суд першої інстанції, спірним питанням в цій справі є дії відповідача щодо розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без урахування, зокрема, індексації. Тобто дослідженню підлягають обставини включення сум індексації до розрахунку таких виплат, як одноразова грошова допомога при звільненні, грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а не включення цих виплат до складу грошового забезпечення військовослужбовця та їх індексації.

Щодо здійснення розрахунку одноразової допомоги при звільненні за 27 повних календарних років служби, колегія суддів зазначає наступне.
Так, як вже було зазначено, відповідно до ч.2 ст.15 Закону № 211-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Судом встановлено, що при звільненні календарна вислуга років ОСОБА_1 складає 27 років 11 місяців 08 днів, що підтверджується військовим квитком та послужним списком.

Крім того, у наказі від 02.04.2021 р. № 157-ОС відповідач сам зазначив, що календарна військова вислуга років позивача складає 27 років 11 місяців 08 днів.

Враховуючи те, що позивач на час звільнення мав календарну вислугу 27 років 11 місяців 08 днів, що безпосередньо вказано і в наказі відповідача від 02.04.2021 р. № 157-РС, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні повинен здійснюватися із 27 повних календарних років служби.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: І. О. Турецька

Суддя: Л. Є. Зуєва