Справа № 420/6024/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6024/23
УХВАЛА

05 квітня 2023 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника позивача Сандули Владислава Дмитровича (вхід.№ЕП/10156/23 від 03.04.2023 р., вхід.№ЕП/11277/23 від 04.04.2023р.) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України обмежувати чи не надавати доступ до веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ для здійснення перевірки дійсності документів ОСОБА_1 , забезпечити миттєве здійснення перевірки дійсності документів ОСОБА_1 на веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua в автоматичному режимі, шляхом формування запиту до електронного реєстру документів моряків, до набрання законної сили рішенням у даній справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними дії Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України щодо незабезпечення постійного та безперервного функціонування веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ для здійснення перевірки дійсності документів моряків; Зобов`язати Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України не чинити позивачу перешкоди у доступі до професії моряка шляхом забезпечення безперервного доступу до веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ для здійснення перевірки дійсності документів моряків та не допускати обмежень у загальному доступі до вказаного веб-порталу моряків та судноплавних компаній; Зобов`язати Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України забезпечити збережність персональних даних та відомостей, що містяться в Державному реєстрі документів моряків; зобов`язати Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України направити на адресу Міжнародної морської організації (ІМО) повідомлення про те, що для перевірки дійсності документів моряків в електронному вигляді має бути використаний веб-портал https://vrf.marad.gov.ua/

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (адміністрація судноплавства) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 р., у зв`язку з усуненням недоліків, котрі слугували підставою для залишення позову без руху, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/6024/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (адміністрація судноплавства) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

03.04.2023 р. до суду від повноважного представника позивача Сандули Владислава Дмитровича надійшло клопотання (вхід.№ЕП/10156/23) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України обмежувати чи не надавати доступ до веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ для здійснення перевірки дійсності документів ОСОБА_1 , забезпечити миттєве здійснення перевірки дійсності документів ОСОБА_1 на веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua в автоматичному режимі, шляхом формування запиту до електронного реєстру документів моряків, до набрання законної сили рішенням у даній справі.

04.04.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача Сандули Владислава Дмитровича надійшла заява (вхід.»ЕП/11277/23) про зміну первісно заявлених вимог про вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України обмежувати чи не надавати доступ до веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ для здійснення перевірки дійсності документів ОСОБА_1 , забезпечити миттєве здійснення перевірки дійсності документів ОСОБА_1 на веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua в автоматичному режимі, шляхом формування запиту до електронного реєстру документів моряків, - до набрання законної сили рішенням у даній справ

В обґрунтування вищевказаних клопотання та заяви, зазначено, що у порушення Правил І/2, І/10 Манільських поправок до додатка до Міжнародної конвенції про підготовку та дипломування моряків а несення вахти (ПДНВ) 1978 року, розділу А-І/2 Манільских поправок до Кодексу з підготовки і дипломування моряків та несення вахти (Кодекс ПДНВ) в Україні, за відсутності на це будь-яких підстав, припинено функціонування розділу Державного реєстру документів моряків, призначеного для перевірки дійсності морських документів в електронному вигляді. В порушення розділу А-І/2 Манільских поправок до Кодексу з підготовки і дипломування моряків та несення вахти (Кодекс ПДНВ) замість функціонуючого Державного реєстру документів моряків Адміністрація судноплавства свідомо обмежила доступ до Державного реєстру документів моряків з боку моряків та їх роботодавців для перевірки їх дійсності, створивши замість цього систему перевірки дійсності документів моряків не програмними засобами відповідного реєстру, а шляхом направлення запиту на електронну пошту Адміністрації судноплавства. В порушення вимог ст.ст. 2, 3, 14, 24, 34, 36 - 38 Закону України "Про публічні електронні реєстри", п.п. 134 136, 138, 140, 142, 144, 149, 150 Положення про звання осіб командного складу морських суден та порядок їх присвоєння, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1499 від 30.12.2022, Адміністрація судноплавства як адміністратор Державного реєстру документів моряків, не забезпечила цілодобову та безперервну роботу веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ для здійснення перевірки дійсності документів моряків, не повідомила про причини припинення роботи даної системи, чим обмежила всіх українських моряків, у тому числі позивача, у доступі до своєї професії. В порушення вимог ст. 27 Закону України "Про публічні електронні реєстри" за відсутності відповідного закону, який передбачав би перетворення, модифікацію чи припинення роботи Державного реєстру документів моряків реєстру, створеного на підставі актів, що мають силу Закону України - положень Конвенції ПДНВ та Кодексу ПДНВ, Адміністрація судноплавства як адміністратор вказаного реєстру, безпідставно припинила його роботу, та доступ до нього моряків та їх роботодавців із метою перевірки дійсності документів моряків.

Водночас, заявником наголошено, що внаслідок окреслених обставин порушено права позивача, а саме: право на доступ до праці моряка, яке гарантоване ст. 43 Конституції України, оскільки без можливості перевірки дійсності (верифікації) документів моряків позивач не має можливості працевлаштуватись на будь-яке судно; Право як правоволодільця на доступ до інформації про себе, яка міститься в публічному електронному реєстрі, гарантоване ст.ст. 3, 24 Закону України "Про публічні електронні реєстри"; Право користувача публічного електронного реєстру на доступ до Державного реєстру документів моряків, яке гарантоване ст.ст. 3, 34, 38 Закону України "Про публічні електронні реєстри"; Право правоволодільця знати про місцезнаходження своїх персональних даних, спосіб їх використання, мати доступ до них згідно зі ст.ст. 8, 13, 24 Закону України "Про захист персональних даних"; Право на вільну перевірку відомостей про дійсні видані документи моряка, що передбачено п.п. 138, 140, 142, 149 Положення № 1499.

Позивач стверджує, що із невідомих та невстановлених причин, функціонування даного веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ у складі Державного реєстру документів моряків, припинено, підстави та причини його не функціонування чи будь-які перебої в його роботі, в офіційному порядку не повідомлялись. Втім, як публічний електронний реєстр він зобов`язаний функціонувати безперервно і організацію такого безперервного функціонування повинен забезпечити його адміністратор Адміністрація судноплавства.

При цьому, через неможливість здійснення перевірки (верифікації) його морських документів за допомогою веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/, як єдиного законного способу перевірки таких документів для роботодавців судноплавних компаній, позивач позбавлений можливості працевлаштування як моряк, оскільки судновласники не приймають на роботу моряків із кваліфікаційними документами, дійсність яких перевірити неможливо.

Відповідно до приписів ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Так, відповідно до правових позицій Верховного Суду, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам, та обставинам справи.

Суд зазначає, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від24 січня 2019 року в справі № 826/7496/18.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Подібна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 25 квітня2019 року у справі №826/10936/18, від 30 вересня 2020 року у справі №640/1305/20, від24 листопада 2020 року у справі №640/9636/20.

За змістом заяви про забезпечення позову, в обґрунтування наявності підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову, заявник, серед іншого, посилається на те, що функціонування веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ у складі Державного реєстру документів моряків, з невстановлених причин припинено, при цьому, підстави та причини його не функціонування чи будь-які перебої в його роботі в офіційному порядку не повідомлялись. Як публічний електронний реєстр він зобов`язаний функціонувати безперервно і організацію такого безперервного функціонування повинен забезпечити його адміністратор Адміністрація судноплавства.

Водночас, наведені обставини унеможливлюють здійснення перевірки (верифікацію) його морських документів за допомогою веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/, як єдиного законного способу перевірки таких документів для роботодавців судноплавних компаній, позивач не має можливості працевлаштування як моряк, оскільки судновласники не приймають на роботу моряків із кваліфікаційними документами, дійсність яких перевірити неможливо.

При цьому, на веб-порталі Адміністрації судноплавства https://marad.gov.ua/ua/vrf наявна інформація наступного змісту: - "До впровадження інформаційно-комунікаційної системи у сфері підготовки та дипломування членів екіпажів суден здійснити перевірку документів на відповідність можливо направивши відповідні документи на електронну пошту "

Також, на офіційному веб-порталі Міжнародної морської організації (ІМО) https://wwwapps.imo.org/CertificateVerification/countryRequest.asp при обранні поля "Ukraine" здійснюється перехід на електронну адресу Адміністрації судноплавства із вищезазначеним оголошенням https://marad.gov.ua/ua/vrf .

У статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.6 КАС України, є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України, та ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

За своєю правовою природою забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього та тимчасового судового захисту прав, свобод, та охоронюваних законом інтересів позивача. Із системного аналізу вищеокреслених положень ст.150 КАС України, вбачається, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав, свобод, та охоронюваних законом інтересів позивача до ухвалення рішення по справі.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського Суду з Прав Людини, який визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа VerlagsgruppeNewsGmbh проти Австрії» та «Libert проти Бельгії»).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача, та вважає, що наразі існує очевидна та реальна небезпека заподіяння шкоди правам та охоронюваним законом інтересам позивача - ОСОБА_1 до ухвалення рішення по суті заявлених позовних вимог, адже реалізація протиправних дій відповідача унеможливить в подальшому ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Щодо співмірності застосованого судом заходу, суд зазначає, що негативні наслідки, які можуть настати в результаті їх не вжиття, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, значно перевищують негативні наслідки від відтвермінування дій відповідача, що власне оскаржені в судовому порядку.

При цьому, суд акцентує, що забезпеченням позову у жодному разі не надається правова оцінка оскаржуваним діям/бездіяльності Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства), натомість відповідний процесуальний документ лише тимчасово зупиняє настання негативних наслідків для заявника до перевірки правомірності дій відповідача, до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується за наявності об`єктивних обставин, котрі дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Визначальним у тенденції розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі, судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У Рішенні від 31.07.2003року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейським судом з прав людини зазначено, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008року) Європейським Судом з прав людини вказано, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відтак, зважаючи на вище окреслене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості клопотання повноважного представника позивача Сандули Владислава Дмитровича про вжиття заходів забезпечення позову, та відповідно наявності законодавчо передбачених підстав для його задоволення частково, шляхом заборони Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України обмежувати чи унеможливлювати доступ ОСОБА_1 до веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ для здійснення перевірки дійсності документів ОСОБА_1 , - до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Відповідно до статті 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заході

Керуючись статтями 150, 151,154,241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника позивача Сандули Владислава Дмитровича (вхід.№ЕП/10156/23 від 03.04.2023р, з урахуванням заяви вхід.№.ЕП/11277/23 від 04.04.2023р.) про вжиття заходів забезпечення позову, - задовольнити частково.

2. Заборонити Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України обмежувати чи унеможливлювати доступ ОСОБА_1 до веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ для здійснення перевірки дійсності документів ОСОБА_1 , - до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Роз`яснити, що дана Ухвала діє до вирішення адміністративної справи №420/6024/23 по суті, та набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.

Означене судове рішення, згідно з ч.1 ст.156 КАС України, підлягає негайному виконанню з дня його постановлення, незалежно від оскарження, та відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду, у строки визначені статтею 295 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко

03.04.23.

Клопотання представника позивача Сандули Владислава Дмитровича (вхід.№ЕП/10156/23 від 03.04.2023р, з урахуванням уточнень вхід.№.ЕП/11277/23 від 04.04.2023р.) про вжиття заходів забезпечення позову, - задовольнити частков