Справа № 380/10443/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/10443/22 пров. № А/857/16996/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року (суддя Клименко О.М., час ухвалення - не зазначений, місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту 27.10.2022),

в адміністративній справі №380/10443/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України,

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням термінів виплати сум індексації грошового забезпечення за період з 2011 року по 15 червня 2022 року; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням термінів виплати сум індексації грошового забезпечення за період з 2011 року по 15 червня 2022 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2011 року по 15 червня 2022 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2011 року по 15 червня 2022 року відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 992,40 грн сплаченого судового збору.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду є необґрунтоване та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що на день виключення позивача зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення спору між позивачем та відповідачем щодо зазначених в позові вимог не було, а спір щодо сум належних при звільненні виник із значним проміжком часу. Позивач звільнений з військової служби 24 липня 2018 року, в позові порушує питання протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2011 року по 15 червня 2022 року. Проте звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій до Військової частини НОМЕР_1 лише в серпні 2022 року, тобто із пропуском установленого процесуальним законом місячного строку. Щодо компенсації втрат доходів, то зазначає скаржник, що спеціальними нормами права (які підлягають застосуванню під час воєнного стану) визначено, що військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан і виконує заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, а отже і видатки з Державного бюджету України спрямовуються саме на ці цілі. Зазначені доводи відповідача невраховані судом першої інстанції.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (відповідач) просить скасувати оскаржене рішення суду від 27.10.2022 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24 липня 2018 року №196-ос По особовому складу ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 24 липня 2018 року (а.с. 10).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року у справі №380/13571/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2022 року, визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 у період з січня 2011 року по лютий 2018 рік з урахуванням базових місяців вересня 2011 року, листопада 2011 року, грудня 2013 року, квітня 2015 року, серпня 2015 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2011 року по лютий 2018 рік з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, враховуючи виплачених сум (а.с. 11-16).

На виконання вказаного рішення суду військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України 15 червня 2022 року виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2011 року по лютий 2018 року у сумі 124613,64 грн, що підтверджується випискою по його картковому рахунку (а.с. 7).

23.06.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив з урахуванням наявних у країні інфляційних процесів виплатити компенсацію втрати частини доходів на суму виплаченої індексації з урахуванням Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку №159 (а.с. 9).

Листом від 27.06.2022 року №11/Б-238-221 військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України повідомила позивача на його заяву про те, що індексація грошового забезпечення на виконання рішення суду від 10.11.2021 року у справі №380/13571/21 була нарахована та виплачена 15.06.2022 року без створення заборгованості. Підстави для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів відсутні (а.с. 8).

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2011 року по 15 червня 2022 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону №2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: - пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до норм статей 3, 4 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до абзацу четвертого статті 6 Закону №2050-III, компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок №159, відповідно до пункту 2 якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Як визначено в пункті 3 Порядку №159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в т.ч. заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу правових норм слід зробити висновок, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (в тому числі одноразової грошової допомоги) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статті 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Разом з тим, покликання апелянта на те, що на день виключення зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення, 24 липня 2018 року, прапорщика ОСОБА_1 , спору між позивачем та відповідачем щодо зазначених в позові вимог не було, а спір щодо сум належних при звільненні виник із значним проміжком часу, колегією суддів відхиляються, оскільки питання права позивача на нарахування та виплату недоплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з січня 2011 року по лютий 2018 рік, не є предметом розгляду у вказаній справі, а розглядалося судом у справі №380/13571/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, по якій прийнято рішення по суті позовних вимог, що набрало законної сили.

Суд звертає увагу на те, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Апеляційний суд також зауважує, 15.06.2022 Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 виконала рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року у справі №380/13571/21 та перерахував на рахунок ОСОБА_1 недоплачену частину індексації грошового забезпечення.

Як достовірно встановлено судом, доплата перерахованої недоплаченої частини грошового забезпечення у сумі 124613,64 грн. фактично здійснена 15.06.2022.

З урахуванням того, що несвоєчасне нарахування і виплата остаточного розрахунку з позивачем сум індексації грошового забезпечення відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням такого розрахунку Військовою частиною НОМЕР_1 , тобто з вини відповідача, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Таким чином, суд встановив, що на відповідача покладений був обов`язок провести з позивачем повний розрахунок при звільненні з військової служби.

Враховуючи, що такий обов`язок відповідачем виконаний лише 15.06.2022, а не на час звільнення з військової служби, з метою відновлення прав позивача, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2011 року по 15 червня 2022 року, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити спірну компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Відносно аргументів скаржника (відповідача) про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень частин 1-3 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Визначені законодавцем строки звернення до суду є однаковими для всіх учасників справи, що є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.06.2022 на виконання рішення суду від 10.11.2021 у справі №380/13571/21 Військовою частиною НОМЕР_1 виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в сумі 124613,64 грн..

23.06.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив про отримання коштів в розмірі 124613,64 грн та просив вказати, які види виплат входять у суму отриманих коштів. Також просив з урахуванням наявних у країні інфляційних процесів виплатити компенсацію втрати частини доходів на суму виплаченої індексації з урахуванням Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку №159.

На вказану заяву позивач отримав від Військової частини НОМЕР_1 відповідь, оформлену листом від 27.06.2022 року №11/Б-238-221, яким повідомлено позивача, що індексація грошового забезпечення на виконання рішення суду від 10.11.2021 року у справі №380/13571/21 була нарахована та виплачена 15.06.2022 року без створення заборгованості. Підстави для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів відсутні.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , оскаржуючи дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та невиплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням термінів виплати сум індексації грошового забезпечення, звернувся до суду з цим адміністративним позовом 27.07.2022 року, подавши його засобами поштового зв`язку, який отриманий та зареєстрований судом першої інстанції 02.08.2022 року.

Частиною 9 статті 120 КАС України визначено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Таким чином, за встановлених судом обставин позивач дізнавшись про порушення свого права та в строк, передбачений ст.122 КАС України, звернувся за захистом до адміністративного суду, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду в оскарженій частині винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують та зводяться до непогодження із ними, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року в адміністративній справі №380/10443/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль