Справа № 193/222/23
Суддя: Томинець О. В.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 193/222/23
Провадження № 2-а/193/3/23
У Х В А Л А

іменем України

про закриття провадження у справі

23 березня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Томинця О. В.,

при секретарі судового засідання Хомич Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Будкіна Сергія Володимировича до Чернівецької міської ради, Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради м. Чернівці, третя особа: головний спеціаліст - інспектор з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Гаврилоє Дмитро Георгійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

16.02.2023 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшов вищевказаний адміністративний позов адвоката Будкіна С.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 до відповідача 1 - Чернівецької міської ради та відповідача 2 - Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради м. Чернівці, згідно яких просив скасувати постанову, серії СЕ №0043903, винесену 30.08.2022 інспектором з паркування інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Гаврилоє Д.Г. про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та стягнути з відповідачів всі понесені ним судові витрати.

На судовий розгляд справи позивач та його представник не з`явилися, проте представником позивача Будкіним С.В. направлено до суду заяву про можливість розгляду справи за його та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач 1 - Чернівецька міська рада, у судове засідання явку свого представника не забезпечила, натомість 23.03.2023 до суду направила відзив на позов згідно якого просила у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що Чернівецька міська рада не є належним відповідачем у справі, оскільки постанову про накладення адміністративного стягнення, яка оскаржується позивачем, винесено не Чернівецькою міською радою, а її окремо створеним виконавчим органом - інспекцією з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради, а тому, вважає, що винятково ця інспекція повинна відповідати за цим адміністративним позовом. Розгляд справи просила проводити без участі представника міської ради.

23.03.2023 зі сторони відповідача 2 Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради надійшов відзив на позов, згідно якого представник інспекції просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету позову, вказавши, що Управлінням порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради була проведена детальна перевірка оплати послуг з паркування та встановлено, що під час здійснення оплати послуг позивачем за паркування допущено помилку, а саме останнім невірно зазначено державний номерний знак автомобіля ( НОМЕР_1 ), тобто пропустив одну цифру «9», що унеможливило автоматизовану систему контролю з оплати послуг належним чином виявити надходження коштів. Після з`ясування цих обставин, відповідно до постанови № СЕ0043903/1, винесеною 06.03.2023, було скасовано попередню постанову від 30.08.2022 СЕ № 0043903 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Третя особа, інспектор з паркування інспекції з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Гаврилоє Д.Г., у судове засідання не з`явився, натомість надав клопотання про відмову у задоволенні позову, проти позову заперечує, просив справу розглядати без його участі.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Позивачем оскаржується постанова інспектора з паркування інспекції з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Гаврилоє Д.Г. винесена ним 30 серпня 2022 року, серії СЕ № 0043903, про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Позивач, вважаючи таку постанову незаконною, просив суд її скасувати.

Між тим, 23.03.2023 до суду надійшла від відповідача 2 винесена ним постанова (копія), серії СЕ №0043903/1 від 06 березня 2023 року про скасування вищевказаної постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 .

Пунктом 8 ч.1 ст.238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Так, предметом позову в цій справі є оскарження постанови серії 30 серпня 2022 року серії СЕ №0043903 згідно з якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Як вбачається із постанови серії СЕ №0043903/1 від 06 березня 2023 року, поданої відповідачем 2 на підтвердження виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень, постанову, якою накладено адміністративне стягнення на позивача ним самостійно скасовано.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що маються підстави для задоволення клопотання відповідача 2 про закриття провадження по справі з підстав встановлених п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Щодо вимог про стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Таким чином, з аналізу приписів КАС України слідує, що за результатами розгляду справи шляхом закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 3, ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема з витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо вимог про стягнення на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Представником відповідача 2 у своєму відзиві щодо стягнення витрат на правничу допомогу вказує, що саме позивач своїми невірними діями призвів до винесення рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, і як наслідок враховуючи п.8 ст. 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. З огляду на викладене просив відмовити у задоволенні клопотання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, щодо судових витрат, що складають витрати на сплату судового збору просив повернути 50 відсотків сплаченого ним судового збору, виходячи із положень ст. 142 КАС України.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17 додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.03.2021 у справі № 712/1720/19.

Суд зазначає, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою суд враховує, що на підтвердження понесених витрат представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги б/н від 03.02.2023, повноваження адвоката підтверджено ордером на надання правничої допомоги до договору б/н від 03.02.2023 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно договору про надання правової допомоги б/н від 03.02.2023 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Будкіним С. В., вбачається, що предметом договору є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії СЕ №0043903 вих № 15159 від 20.08.2022 на ОСОБА_1 та вчинення всіх необхідних юридичних дій з метою відновлення порушених прав клієнта з усіма необхідними повноваженнями в судах усіх рівнів та юрисдикцій, усіх державних, громадських та інших підприємствах, установах, організаціях України незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої незалежності, необхідність звернення до яких виникатиме під час реалізації повноважень за цим договором. Крім того, договором регламентовано права та обов`язки, згідно яких адвокат зобов`язується надавати Клієнту усні та письмові консультації, висновки, довідки, роз`яснення з правових питань, що стосується предмету договору; складання заяв, скарг, та інших документів правового характеру з правових питань, що стосується предмету договору; представництво прав та інтересів Клієнта у цивільному, господарському та адміністративному судочинстві інших підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності з питань, що стосується предмету договору; представництва прав та інтересів клієнта перед органами державної влади та місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами з питань, що стосується предмету договору (Розділ 2 п. 2.1. пп. 2.1.1. договору).

Відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 03.02.2023, Розділом 5 п. 5.1. регламентовано гонорар адвоката, згідно якого встановлено, що за правову (правничу) допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 2000 грн., який виплачується в повному обсязі протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі про надання адвокатських послуг між адвокатом та клієнтом. Крім того, п. 5.3 договору передбачено, що акт приймання передачі про надання адвокатських послуг між адвокатом та клієнтом підписується протягом 15 днів з моменту набрання рішення суду законної сили.

Отже враховуючи положення п. 5.3 договору представник позивача на час перебування справи (23.03.2023) у суді був позбавлений можливості надати підтвердження виконання ним договору б/н від 03.02.2023 щодо надання правничої допомоги.

Договір про надання правової допомоги б/н від 03.02.2023 містить встановлену фіксовану суму гонорару у розмірі 2000 грн..

У постанові Верховного суду від по справі №640/18402/19 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом також зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Питання застосування частини сьомої статті 139 КАС України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді.

Так, відповідно до постанов Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа №686/5064/20), від 5 березня 2021 року (справа № 200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа № 520/12065/19), постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа № 922/445/19), у яких сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що оскільки сторонами договору про надання правової допомоги визначено умови сплати гонорару, відповідно до яких гонорар сплачується протягом 3 календарних днів з моменту підписання акту приймання передачі про надання адвокатських послуг між адвокатом та клієнтом, і цей строк на час ухвалення судом рішення ще не настав.

Суд не може повністю погодитися з доводами відповідача щодо покладання у відповідності до вимог ч. 8 ст. 139 КАС України на позивача всіх понесених ним судових витрат, вважаючи, що саме позивач своїми невірними діями призвів до винесення відповідачем рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності згідно з ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, які полягають у тому, що ОСОБА_1 при заповненні обов`язкових даних для формування квитанції про оплату послуг з паркування, допустив помилку, вказавши не повні дані номерного знаку свого транспортного засобу, зокрема замість « НОМЕР_2 » вказав «АЕ999КТ», що унеможливлювало автоматизованою системою контролю оплати послуг належним чином виявити надходження коштів. Між тим, за твердженням позивача він 08.07.2023 надав відповідні письмові пояснення інспектору з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради, проте як виявилося, вони до уваги інспектором з парування взяті не були, через що останнім було винесено оскаржувану постанову.

Суд зазначає, що представником позивача двічі, 08.02.2023 та 06.03.2023, направлялися запити на офіційну електронну пошту Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради щодо надання копії вищевказаних пояснень позивача, проте до цього часу витребуваний документ так і не надійшов.

Даного спору могло б не виникнути не тільки якщо б позивач вірно уніс усі необхідні реквізити під час оплати послуг за паркову, але й у разі, якщо вже така помилка і мала місце, як виявилося з боку законослухняного громадянина, то після надання відповідних пояснень ОСОБА_1 , інспектор з паркування мав би належним чином ретельно перевірити зарахування сплачених останнім коштів за паркову.

Проте належне реагування відповідача 2, нажаль, на переконання суду відбулось лише після отримання ним судової повістки з копіями доданих судових документів у цій справі.

При цьому, варто зауважити, що на перевірку надходжень відповідних коштів від позивача відповідач 2 мав достатньо часу, тоді як позивач, через стислі законодавчо встановлені строки для оскарження винесеної відносно нього постанови працівником відповідача 2 лише 10 днів з дня її отримання.

Відтак, понесені позивачем витрати на правничу допомогу належить компенсувати саме за рахунок протилежної сторони.

При цьому, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час.

Згідно з п. 1.1. Розділу І Положення про управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради затвердженої рішенням Чернівецької міської ради VIII скликання від 31.05.2021 № 253, управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради є виконавчим органом Чернівецької міської ради VIII скликання від 15.04.2021 року № 177 «Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради VIII скликання від 25.03.2021 за № 132 «Про структуру виконавчих органів Чернівецької міської ради», підзвітне і підконтрольне Чернівецькій міській раді та Чернівецькому міському голові. Управління утримується за рахунок коштів бюджету Чернівецької міської територіальної громади, не являється юридичною особою, код ЄДРПОУ відсутній, а відтак власного розрахункового рахунку, відкритого у банківських установах чи казначейській службі, не має. (п. 1.2 Розділу І вказаного Положення).

З наведеного вбачається, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 152-1КУпАП, посадові особи управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені відповідного виконавчого органу міської ради на підставі прийнятого рішення уповноваженого органу, тому судові витрати повинні відшкодовуватися за рахунок бюджетних асигнувань саме Чернівецької міської ради.

Щодо вимог стягнення сплаченого судового збору.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене, позивач його представник, у зв`язку з закриттям провадження у справі з підстав встановлених п. 8 ч.1 ст.238 КАС України, можуть звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору сплаченого у розмірі 536,80 грн. при поданні цього адміністративного позову.

Керуючись ст. 238, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника відповідача Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради, - задовольнити.

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 - адвоката Будкіна Сергія Володимировича до Чернівецької міської ради, Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради м. Чернівці, третя особа: головний спеціаліст - інспектор з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Гаврилоє Дмитро Георгійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - закрити з підстав встановлених п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Стягнути з бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - відсутній.

Дані відповідача: Чернівецька міська рада, , місце розташування: м. Чернівці, площа Центральна, 1, 58002.

Дані відповідача: Інспекція з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради м. Чернівці, код ЄДРПОУ відсутній, місце розташування: м. Чернівці, вул. Якоба фон Петровича, 18, 58002.

Дані третьої особи: інспектор з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Гаврилоє Дмитро Георгійович місце розташування: м. Чернівці, місце розташування: м. Чернівці, вул. Якоба фон Петровича, 18, 58002.

Повний текст ухвали складено 23 березня 2023 року.

Суддя О. В. Томинець