Справа № 280/1338/22
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/1338/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-АГРО» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року (суддя Татаринов Д.В.) у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-АГРО» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-АГРО», в якому позивач просить суд стягнути з товариства на користь управління суму боргу з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах згідно п. «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівнику відповідача ОСОБА_1 - з січня 2019 року по липень 2021 року у розмірі 10819 грн. 01коп.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-АГРО» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму боргу з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах згідно п. «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівнику відповідача ОСОБА_1 - з січня 2019 року по липень 2021 року у розмірі 10819 грн. 01коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-АГРО» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправомірне застосування норм процесуального та матеріального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги товариством зазначено, що ОСОБА_1 не працював в товаристві повний робочий день, при цьому, вказано, що пенсія ОСОБА_1 має бути призначена за п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Скаржник вважає, що позивачем при призначенні пільгової пенсії позивачу не зроблено перерахунок відповідно до п. 6.2 Інструкції № 21-1 від 19 грудня 2003 року «Про порядок відшкодування підприємствами, витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах», яким передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах покриваються ними пропорційно стажу роботи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-АГРО» знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Колишньому працівнику Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-АГРО» пенсіонеру ОСОБА_1 призначено пенсію на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та надісланих повідомлень відповідачу за період з грудня 2019 року по травень 2021 року включно нараховано до відшкодування суму коштів в розмірі 10819 грн. 01коп.

У зв`язку з несплатою заборгованості по сплаті суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у розмірі за списком № 2 позивач, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з Товариства суму боргу суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій за Списком № 2, що підтверджується належними доказами по справі.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі Інструкція № 21-1).

Згідно з пунктом 6 Інструкції № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірах, зокрема, для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у розмірі 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених.

За приписами пункту 6.2 вказаної Інструкції, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 6.7 Інструкції № 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

На виконання вимог вказаної Інструкції позивач надсилав відповідачу до відома розрахунки на оплату витрат (а.с.17-21).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, відповідні розрахунки за спірний період управлінням направлялися відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення відправлення та отримані відповідачем своєчасно.

Інструкцією не передбачено надіслання відповідачеві інших документів щодо свідчення отримання пенсійних виплат особисто пенсіонером, однак до суду надано довідку про доходи ОСОБА_1 (а.с. 22)

Судове рішення про скасування розрахунків не приймалося, відтак вони є чинними та не визнанні такими, що не відповідають положенням діючого законодавства.

Доказів щодо відшкодування суми заборгованості товариством не надано.

Відтак, отримавши розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не надавши на них до управління заперечень та не оскарживши розрахунки в суді, відповідач фактично узгодив їх.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в усіх розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій є дата, з якої призначено пенсію працівнику (07 травня 2019 року), дата досягнення ним пенсійного віку, стаж необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах та стаж роботи на даному підприємстві, що враховано при обчисленні плати.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, а саме стягнув заборгованість за період з січня 2019 року по липень 2021 року (як і було вказано в позовній заяві), однак період такого стягнення, відповідно до розрахунку є січень 2020 року липень 2021 року.

При цьому сума стягнення є незмінною.

Вищенаведене тягне за собою зміну судового рішення в частині періоду стягнення заборгованості.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання скаржника на неправильне призначення пенсії ОСОБА_1 , оскільки це не є спірним в рамках даної справи.

Недоцільними є і посилання товариства на необхідність пропорційного розподілу витрат на виплату та доставку пенсії, між підприємствами на яких працював ОСОБА_1 , з огляду на відсутність доказів оскарження розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права

Оскільки, судом першої інстанції помилково вказано не вірний період стягнення заборгованості, рішення суду першої інстанції підлягає зміні на виконання ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-АГРО» задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року змінити.

В другому абзаці резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року змінити період стягнення суму боргу з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах згідно п. «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівнику відповідача ОСОБА_1 , а саме замість періоду «з січня 2019 року по липень 2021 року», вказати - «з січня 2020 року по липень 2021 року».

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров