Справа № 600/3358/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/3358/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Миронець Н.Я., представника позивача Зайцевої О.О., представника відповідача Бугаєнко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Аква Ворлд до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аква Ворлд» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.06.2022 року №4 та №4.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання по справі; встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У ході підготовки даної справи до розгляду по суті судом: з`ясовано зміст заявлених вимог; з`ясовано позицію відповідача; отримано від сторін докази, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення; вирішено заявлені клопотання; вчинено інші дії, передбачені частиною другою статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, ухвалою суду від 14.12.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Аква Ворлд про призначення експертизи у цій справі.

Ухвалою суду від 10.01.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Аква Ворлд про зупинення провадження у цій справі.

Також судом неодноразово постановлялися ухвали про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 10.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Під час розгляду справи по суті ухвалою суду від 08.02.2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, на підставі частини другої статті 204 Кодексу адміністративного судочинства України залишено без розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Аква Ворлд про долучення до матеріалів справи висновку експерта від 12.01.2023 року №01.

В судовому засіданні при розгляді справи по суті позовних вимог позивач заявлений позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Так, в обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що відповідач здійснив перевірку з порушенням встановленого порядку призначення та її проведення. На думку позивача, відповідач неправильно встановив обставини, що підлягали перевірці та суть операцій відповідального зберігання, а також зробив протиправні висновки щодо правильності оподаткування загалом. Позивач вважає, що в акті перевірки відповідачем зроблено висновки, що ґрунтуються на неправильному застосуванні чинних нормативно-правових актів. Позивач також указує, що відповідачем в акті перевірки застосований спосіб розрахунку податкових зобов`язань непрямим способом та таким, що не передбачений ні Податковим кодексом України, ні іншими НПА. При цьому зазначає, що відповідач в акті перевірки навів завідомо недостовірну інформацію, а факт порушення відповідачем в акті перевірки не зафіксовано у жодний спосіб. Тому, сформовані висновки щодо порушення податкового законодавства позивачем є завідомо недостовірними, протиправними, без обґрунтування суті порушення і без наведення будь-яких доказів, не ґрунтуються на дійсних обставинах. Отже, оскаржувані рішення є протиправними.

Відповідач у судовому засіданні при розгляді справи по суті щодо позовних вимог заперечував та просив суд у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Зокрема, відповідач вказував про законність оскаржуваних рішень, оскільки за результатом проведеної перевірки було виявлено заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість за листопад 2021 року на загальну суму 10 092 044 грн. При цьому відповідачем вказувалось, що у ході проведення перевірки позивачем не доведено факт зберігання ТМЦ.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Аква Ворлд» зареєстроване як юридична особа з 06.07.2015 із здійсненням таких видів діяльності за кодами КВЕД: 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (основний); 46.18 діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.74 оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 47.89 роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 63.99 надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Станом на час виникнення спірних відносин зареєстрованим місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква Ворлд» було: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 23/126.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аква Ворлд» станом на час виникнення спірних відносин перебувало на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві.

На підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Аква Ворлд»» №445-п від 19.01.2022 року, наказу Головного управління ДПС у м. Києві «Про продовження строку проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Аква Ворлд»» №710-п від 31.01.2022 року, направлень від 20.01.2022 №920/26-15-07-04-04, №922/26-15-07-04-04 на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква Ворлд» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах за липень, вересень, грудень 2017 року, лютий, травень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2018 року, лютий, березень, листопад, грудень 2019 року, березень, червень, серпень, грудень 2020 року, січень, лютий, квітень, травень, липень 2021 року.

Із змісту наказу Головного управління ДПС у м. Києві №445-п від 19.01.2022 року вбачається, що проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Аква Ворлд» вирішено з 20.01.2022 по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів.

Згідно наказу Головного управління ДПС у м. Києві №710-п від 31.01.2022 року вирішено продовжити строк проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Аква Ворлд» з 03.02.2022 по дату завершення перевірки, тривалістю 5 робочих днів, призначеної наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 19.01.2022 №445-п. Підстава: доповідна записка управління спеціального аудиту від 28.01.2022 року №397/26-15-07-04-04-14.

Таким чином, перевірка проводилась з 20.01.2022року по 09.02.2022 року.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві складено Акт №9585/26-15-07-04-04/39878207 від 16.02.2022 року, в якому зафіксовані допущені позивачем порушення:

1) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 187.1, ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації) на загальну суму 8794861 грн, та занижено податкове зобов`язання з ПДВ до сплати (ряд. 18 Декларації на загальну суму 1297183 грн) за листопад 2021 року;

2) п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями, а саме, відсутність реєстрації податкових накладних (з урахуванням вимог пункту 521 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

11.05.2022 року позивачем подано Головному управлінню ДПС у м. Києві заперечення на вказаний Акт перевірки.

Листом від 09.06.2022 року №5240/1/26-15-07-04-04-07 відповідач повідомив позивача про те, що подані заперечення не спростовують порушень, викладених в Акті перевірки, а тому висновки за результатами її проведення є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі Акту перевірки №9585/26-15-07-04-04/39878207 від 16.02.2022 року Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено відносно ТОВ «Аква Ворлд» податкові повідомлення-рішення:

- №4 від 16.06.2022 року форми Р, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 1621479,00 грн, з яких: сума збільшеного податкового зобов`язання 1297183,00 грн, сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 324296,00 грн;

- №4 від 16.06.2022 року форми В4, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2021 рік в сумі 8794861,00 грн.

08.07.2022 року позивач подав скаргу до ДПС України на податкові повідомлення-рішення №04 та №4 від 16.06.2022 року, в якій просив скасувати вказані рішення.

Рішенням про результати скарги від 31.08.2022 року №10059/6/99-00-06-01-05-06 ДПС України скаргу позивача залишило без задоволення, а податкові повідомлення-рішення №04 та №4 від 16.06.2022 року - без змін.

За таких обставин, не погоджуючись із прийнятими суб`єктом владних повноважень податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Аква Ворлд» звернулося до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Цим Кодексом передбачені функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених п. 41.1 ст.41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Зокрема, пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом п. 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок передбачений статтею 78 ПК України.

Зокрема, згідно п.п.78.1.8. п. 78.1. ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Згідно п.78.4., п.78.5., п. 78.6. ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Так, статтею 81 ПК України передбачені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Згідно п. 81.1. ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.3. ст.81 ПК України визначено, що під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу не мають права вимагати у платника податків отримувати витяг із відповідного реєстру про взяття такого платника податків на облік відповідно до вимог цього Кодексу.

Статтею 82 ПК України визначено строки проведення виїзних перевірок.

Зокрема, згідно п.82.1 ст.82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Відповідно до п. 82.2. ст.82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.

Враховуючи наведені норми та встановлені обставини справи у своїй сукупності, суд вважає, що відповідачем в цілому дотримано порядок проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Аква Ворлд, а доводи останнього, надані в обґрунтування незаконності прийнятих за результатом проведення такої перевірки рішень, про порушення податковим органом порядку призначення та проведення перевірки не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

При цьому суд відхиляє такі доводи позову і з огляду на те, що, згідно матеріалів справи, позивач був належним чином ознайомлений із підставами проведення документальної позапланової виїзної перевірки, фактично допустив посадових осіб відповідача до перевірки й така проведена у присутності уповноваженого представника позивача, яким зауважень при проведенні перевірки не надано, як і не надано суду доказів незаконності наказів про призначення перевірки та про продовження строку її проведення.

До того ж, порушення відповідачем строку проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква Ворлд», що мало місце на думку позивача, саме по собі не впливає на суть виявленого за результатом проведення перевірки порушення позивачем податкового законодавства та, на переконання суду, у даному випаду не може бути самостійною й достатньою підставою для визнання необґрунтованими і помилковими висновків перевірки та, як наслідок, для визнання незаконними оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень, що були прийняті на підставі таких висновків перевірки.

Так, судом встановлено, що перевірка позивача проводилась щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2021 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах за липень, вересень, грудень 2017 року, лютий, травень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2018 року, лютий, березень, листопад, грудень 2019 року, березень, червень, серпень, грудень 2020 року, січень, лютий, квітень, травень, липень 2021 року.

За результатом перевірки відповідач дійшов висновку про те, що позивачем завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації) на загальну суму 8794861 грн, та занижено податкове зобов`язання з ПДВ до сплати (ряд. 18 Декларації на загальну суму 1297183 грн) за листопад 2021 року.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Так, відповідно до п. 198.5. ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Отже, обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість виникає у платника податку у разі, якщо придбані товарі/послуги та/або необоротні активи призначаються для використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку незалежно від місця їх постачання. При цьому якщо під час придбання продукції суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту, то підприємство відповідно до п.п. г) п. 198.5 ст. 198 ПК України повинно не пізніше останнього звітного (податкового) періоду, в якому відображається її нестача, здійснити нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за основною ставкою виходячи із вартості придбаної продукції.

При цьому за правилами п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З обставин справи вбачається, що основним чинником виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість є декларування сплати ПДВ митним органом у листопаді 2021 року при імпорті товарів (сантехніка) в сумі 814900 грн (або 8,9% від загальної суми податкового кредиту) та декларування сум від`ємного значення з ПДВ у ряд.16 Декларації, що виникло за попередній звітний період (липень, , вересень, грудень 2017 року, лютий, травень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2018 року, лютий, березень, листопад, грудень 2019 року, березень, червень, серпень, грудень 2020 року, січень, лютий, квітень, травень, липень 2021 року) та вплинуло на визначення суми від`ємного значення з ПДВ звітного періоду на суму ПДВ 8243068 грн (або 90,5% від загальної суми податкового кредиту).

Згідно матеріалів справи, позивач у періоді, що перевірявся, здійснював операції з продажу сантехніки, опалювальних приладів та іншої продукції за договором дистрибуції від 05.11.2015 №10/05/11-2015, укладеного з ТОВ «Аква-Ворлд Україна».

Відповідно до рахунку 287 «Товари на відповідальному зберіганні» станом на 30.11.2021 залишки по товарам становили - 50 460 222,04 грн, крім того ПДВ 10 092 044,40 гривень.

Згідно задекларованих показників в додатку 2 до Декларації з ПДВ за листопад 2021 року від 17.12.2021 №, від`ємне значення сформовано в сумі 8 794 861 грн з урахуванням залишків на початок звітного періоду та за липень, вересень, грудень 2017 року, лютий, травень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2018 року, лютий, березень, листопад, грудень 2019 року, березень, червень, серпень, грудень 2020 року, січень, лютий, квітень, травень, липень 2021 року.

З обставин справи вбачається, що під час проведення відповідачем перевірки уповноваженій особі позивача були вручені листи Головного управління ДПС у м. Києві «Про проведення інвентаризації» від 25.01.2022 №1487/1/26-15-07-04-04-07 та «Про доступ до обстеження територій, приміщень» від 25.01.2022 № 1484/1/26-15-07-04-04-07. Керівнику ТОВ «Аква Ворлд» було запропоновано провести інвентаризацію фактично наявних товарно-матеріальних цінностей та інших активів підприємства в присутності представників, що здійснюють перевірку.

Наказом ТОВ «Аква Ворлд» від 31.01.2022 року №3-І «Про проведення інвентаризації» вирішено провести інвентаризацію товарів та інших ТМЦ станом на 01.02.2022 року.

Однак станом на час закінчення перевірки позивачем не було повідомлено податковий орган про результатами проведеної інвентаризації та не надано інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей, протокол інвентаризаційної комісії за підписом посадових осіб ТОВ «Аква Ворлд», про що Головним управлінням ДПС у м. Києві складено Акт ненадання документів від 09.02.2022 № 806/26-15-07-04-04.

Згідно матеріалів справи, податковим органом було проведено огляд приміщень, в яких знаходяться товари на відповідальному зберіганні за адресою: м. Чернівці, вул. Коломийська, прим. 1-І, 1-К, 1-З, про що складено відповідний Акт від 01.02.2022 №679/26-15-07-04-04.

При обстеженні посадовими особами податкового органу встановлено, що на території даних складів знаходиться товар ТОВ «Аква Ворлд» на відповідальному зберіганні згідно договору з ТОВ «Аква юніт». Товар з етикетками торгової марки «Aqua World».

Судом встановлено, що відповідачем було направлено ТОВ «Аква юніт» запит від 01.02.2022 року №№2540/1/26-15-07-04-04-07 «Про надання інформації та її документального підтвердження» щодо всіх укладених договорів оренди нежитлових приміщень та договорів відповідального зберігання майна з ТОВ «Аква Ворлд», надання копії актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, прийнятих від ТОВ «Аква Ворлд» на відповідальне зберігання, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, повернених ТОВ «Аква Ворлд» з відповідального зберігання, схеми-плану розташування нежитлових приміщень, переданих в оренду ТОВ «Аква Ворлд»

Однак ТОВ «Аква юніт» не було виконано вимог указаного запиту, відповідних пояснень та документів не надано.

В ході проведення перевірки позивачем на підставі належних та достовірних доказів не було підтверджено наявність залишків товарно-матеріальних цінностей по рахунку 287 «Товари на відповідальному зберіганні» та використання таких в операціях, що не є господарською діяльністю підприємства.

За таких обставин та наведених вище норм матеріального права суд вважає цілком правомірними висновки відповідача, зроблені за результатом проведеної у позивача документальної позапланової виїзної перевірки, про завищення останнім від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації) на загальну суму 8794861 грн та заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість до сплати (ряд. 18 Декларації на загальну суму 1297183 грн) за листопад 2021 року.

Згідно п.п.54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт, зокрема, завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Згідно п.123.1 ст.123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 123.2 ст.123 ПК України діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Зважаючи на наведені норми та враховуючи те, що у ході перевірки встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із неможливістю підтвердити наявність залишків товарно-матеріальних цінностей по рахунку 287 «Товари на відповідальному зберіганні», прийнятті відповідачем податкові повідомлення-рішення №4 та №4 є правомірними. На переконання суду, правові підстави для їх скасування відсутні.

У ході судового розгляду справи позивачем на підставі належних та достовірних доказів не доведено суду незаконності оскаржуваних рішень.

Доводи позовної заяви не спростовують висновків відповідача, зроблених за результатом проведеної перевірки, що слугували прийняттю оскаржуваних рішень.

Твердження у позові про порушення відповідачем наказу Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879 «Про затвердження Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань» не знайшли свого підтвердження у ході розгляду цієї справи.

До того ж, твердження у позові про недотримання відповідачем саме пункту 4.1. названого наказу Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879 є безпідставними, адже саме в пункті 4 цього наказу зазначено «Цей наказ набирає чинності з 01 січня 2015 року.», при цьому наказ містить 5 пунктів.

Щодо посилань у позовній заяві в обґрунтування своєї позиції на низку рішень Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, то такі суд оцінює критично, адже висновки цих судів у наведених позивачем справах викладені за інших умов, на підставі дослідження конкретних доказів та обставин справи, що не є подібними до цієї справи.

До того ж, вказуючи про такі судові рішення, позивач наводить висновки, твердження, спростування доводів однієї із сторін, що наведені в судовому рішенні суду касаційної інстанції за результатом розгляду тієї чи іншої справи. Натомість в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи судом підлягають врахуванню висновки щодо застосування саме норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів протиправність оскаржуваних рішень. Натомість відповідач довів їх законність, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 04 квітня 2023 року.

Повне найменування учасників справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Аква Ворлд (Чернівецька область, Чернівецький район, м. Чернівці, проспект Незалежності, буд. 131, офіс 240, ЄРПОУ 39878207), відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Суддя О.П. Лелюк