Справа № 280/13064/21
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 280/13064/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року в адміністративній справі №280/13064/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

28.12.2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 46 від 22.06.2021 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-ХІІ від 10.12.2015 та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 11.06.2021 № 06/36-062 та № 06/36-063, виданих Департаментом Соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 46 від 22.06.2021 року про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи на державній службі ОСОБА_1 період роботи на посаді завідувача сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів РК ЛКСМ України Гуляйпільського РК ЛКСМУ з 03.05.1982 по 10.02.1986. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування й виплату з 14.06.2021 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної Державної адміністрації від 11.06.2021 № 06/36-062 та № 06/36-063.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

14.06.2021 позивачка звернулась до відповідача з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця на підставі Закону України "Про державну службу".

Відповідач листом від 15.07.2021 року повідомив позивача, що Головне управління ПФУ в Херсонській області рішенням № 46 від 22.06.2021 року відмовило позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" оскільки відсутній необхідний стаж (20 років) роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців. Зазначено, що за даними електронної пенсійної справи стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців становить 16 років 07 місяців.

14.07.2021 позивачка звернулась до відповідача з заявою про надання пояснень, чому до стажу її державної служби не зараховано період відповідальної роботи в районному комітеті комсомолу з 03.05.1982 по 10.02.1986 (03 роки 09 місяців).

Відповідач листом від 28.07.2021 повідомив позивача, що посада завідувача сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів РК ЛКСМ України Гуляйпільського РК ЛКСМУ, яку позивачка обіймала з 03.05.1982 по 10.02.1986, не віднесена до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами КМУ, тому врахувати до стажу державної служби цей період не має підстав.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час виникнення спірних відносин, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначалися Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Разом з цим, відповідно до п.2 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII з 01.05.2016р. втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII (далі Закон №3723-XII), крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10, п.12 цього розділу.

ч.1 ст.37 Закону «Про державну службу», передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз.1 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону «Про державну службу», у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону «Про державну службу» після 01.05.2016р. обов`язковою умовою є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону «Про державну службу» і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Судом першої інстанції встановлено, і це не оспорюється пенсійним органом, що позивач дотримав умови для призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону «Про державну службу» щодо віку та страхового стажу.

Водночас, спірним є вирішення питання щодо зарахування до стажу державної служби періоду роботи завідувача сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів РК ЛКСМ України Гуляйпільського РК ЛКСМУ з 03.05.1982 по 10.02.1986.

В п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016р. №229 (далі Порядок №229), видно, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом «Про державну службу» №889-VIII обчислюється відповідно до п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про державну службу» №889-VIII.

Приписами п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про державну службу» №889-VIII визначено, що стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994р. №283 (далі Порядок №283).

п.1 Порядку №283, передбачено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно п.3 Порядку №283 до стажу державної служби включається час роботи в організаціях, передбачених абз.4 п.3 Положення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993р. №1049, а саме: стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст.118 Кодексу законів про працю України.

У відповідності до роз`яснення Міністерства юстиції України №4-5-1156 від 03.06.1994р., узгодженим з Кабінетом Міністрів України (лист), зараховується час роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст.118 Кодексу законів про працю України, зокрема, у партійних, профспілкових та комсомольських організаціях на виборних та відповідальних посадах до припинення дії ст.6 та внесення змін до ст.7 Конституції УРСР, тобто до 24.10.1990р. Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішенням бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що періоди роботи позивача на посаді завідувача сектору обліку членів ВЛКСМ і фінансів РК ЛКСМ України Гуляйпільського РК ЛКСМУ, яку позивачка обіймала з 03.05.1982 по 10.02.1986 відповідачем протиправно не враховано у стаж роботи позивача на посадах державної служби підлягають до зарахування до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Враховуючи наявний, передбачений ст.37 Закону «Про державну службу» №3723-ХІІ вік і страховий стаж, а також достатній стаж державної служби, з урахуванням зарахованого пенсійним органом самостійно та висновки суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що позивач мав повне і законне право на переведення із пенсії за віком згідно із Законом України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону «Про державну службу».

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи наявність у ОСОБА_1 відповідного віку, достатнього страхового стажу та стажу державної служби, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, крім як переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону «Про державну службу» №3723-ХІІ, з дня подання заяви, що передбачено ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" тобто, саме з 14.06.2021р.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року в адміністративній справі №280/13064/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Т.І. Ясенова

суддя Д.В. Чепурнов