Справа № 580/2654/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2023 року справа № 580/2654/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянув у спрощеному письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

22.06.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від імені ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо виплати йому грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 03.09.2019 не в повному обсязі;

зобов`язання відповідача виплатити йому грошове забезпечення за період з 01.03.2018 до 03.09.2019 в сумі 167151,69 грн.

Вважає, що відповідач неправильно, в порушення вимог чинного законодавства України нараховував та виплачував йому грошове забезпечення, у зв`язку з чим він отримував виплати у меншому розмірі. Стверджує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 в адміністративній справі №580/10603/21 встановлено та підтверджено надану інформацію відповідача про те, що грошове забезпечення позивача у березні 2018 року зросло на 9975,87грн. Відповідно до довідки форми ОК-5 підвищення грошового забезпечення позивача, яке йому виплачувалося, склало 740,97грн (12779,37грн 12038,40грн). Тому відповідач має провести доплату грошового забезпечення за спірний період у сумі 9234,90грн (9975,87грн 740,97грн) щомісячно. Сума недоплаченого грошового забезпечення за спірний період складає 167151,69грн.

27.06.2022 суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене провадження. Вказану ухвалу відповідач отримав 28.06.2022, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти суду.

07.07.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Стверджує, що листом до позивача здійснив порівняння грошове забезпечення, яке позивач отримав у грудні 2018 року та у березні 2018 року, а те яке він отримав за березень 2018 року із застосуванням постанови КМУ від 30.08.2017 №704, та яке він міг отримати у разі не набрання законної сили постановою КМУ №704 у березні 2018 року. У справі №580/10603/21 предметом позову визначено несвоєчасність розгляду відповідачем запиту позивача та не надання на нього інформації у строки, встановлені Законом України №2939, а не обставини одо повноти або обґрунтованості наданої інформації позивачем. Тому посилання позивача на те, що судом встановлено та підтверджено підвищення грошового забезпечення позивача на 997587грн, є безпідставними. Крім того, у позовній заяві позивач не навів жодного нормативно-правового акту, який порушено відповідачем за оскаржуваний період.

Ухвалою від 05.08.2022 суд зупинив провадження у справі на період до припинення перебування відповідача переведеним на воєнний стан.

20.03.2023 ухвалою суд задовольнив клопотання (вх.№8324/23) представника позивача, поновив провадження у справі та продовжив її судовий розгляд.

04.04.2023 ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача (вх. від 07.07.2022) про залишення позовної заяви без розгляду.

Оскільки сторони не подали клопотань щодо розгляду справи з їх викликом у відкритому судовому засідання, зважаючи на відсутність доцільності виклику для допиту свідків або призначити експертизу, суд дійшов висновку вирішити спір у письмовому провадженні.

Оцінивши заявлені доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно з довідкою відповідача від 04.07.2019 №555 позивач у період з 30.04.2018 до 05.10.2018 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Довідкою відповідача від 09.09.2019 №350/205/192/62/273 про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення підтверджується, що йому у березні 2018 року нараховано 12779,49грн у квітні 2018 року 16090,32грн, у травні 2018 року 18249,10грн, у червні 2018 року 18249,10грн, у липні 2018 року - 18249,10грн, у серпні 2018 року 17969,42грн, у вересні 2018 року - 18249,10грн, у жовтні 2018 року 26437,41грн, у листопаді 2018 року - 13749,10грн, у грудні 2018 року 12873,80грн, у січні 2019 року -17103,85грн, у лютому 2019 року 17103,85грн, у березні 2019 року 17103,85грн, у квітні 2019 року 17103,85грн, у травні 2019 року 17103,85грн, у червні 2019 року 35662,10грн, у липні 2019 року 23420,52грн, у серпні 2019 року 17103,85грн, у вересні 2019 року 35918,09грн (разом 370519,75грн). Вказано, що з усіх видів нарахованого грошового забезпечення сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.09.2019 №202 підтверджується, що позивача з 03.09.2019 необхідно вважати таким, що справи та посаду здав. Зі вказаної дати його виключено із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посвідченням від 15.07.2020 серії НОМЕР_4 підтверджується, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень та автоматизованої системи Черкаського окружного адміністративного суду «Діловодство» суд установив, що на його розгляді знаходилася адміністративна справа №580/10603/21 між тими ж сторонами про визнання протиправними дій відповідача щодо не надання позивачу запитуваної інформації та зобов`язання відповідача надати позивачу інформацію про розмір підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року у зв`язку з застосуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у порівняні з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року, яке набрало законної сили 05.07.2022, у задоволенні позову відмовлено.

Із листа відповідача від 11.01.2022 №36/37 суд установив, що представник позивача зверталася до нього щодо порівняння грошового забезпечення у березні 2018 року позивачу у зв`язку із застосуванням постанови КМУ від 30.08.2017 №704 з постановою КМУ від 07.11.2007 №1294. Вказаним листом відповідач повідомив, що грошове забезпечення позивача у березні 2018 року складало 12640,32грн. У лютому та березні 2018 року у позивача незмінна посада та військове звання. Розмір підвищення грошового забезпечення в умовах березня 2018 року у зв`язку з застосуванням постанови КМУ №704 порівняно з постановою КМУ №1294 складає 12640,32грн 2664,45грн = 9975,87грн.
Далі позивач звернувся в суд з позовом.

Правовідносини щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовців регулюються:

Конституцією України;

законами України: від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - ЗУ №2232-XII), від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - ЗУ №2011-XII);

постановою КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704).

Абзац п`ятий ст.17 Конституції України встановлює, що Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі ст.40 ЗУ №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Частина перша ст.43 вказаного Закону встановлює, що фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Отже, нарахування грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється за рахунок Державного бюджету.

Вимогами ст.92 Конституції України визначено, що Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами України.

Виключно законом про Державний бюджет України відповідно до ст.95 Конституції України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Держава прагне до збалансованості бюджету України.

Згідно зі ст.96 Конституції України Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня по 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період.

Кабінет Міністрів України не пізніше 15 вересня кожного року подає до Верховної Ради України проект закону про Державний бюджет України на наступний рік. Разом із проектом закону подається доповідь про хід виконання Державного бюджету України поточного року.

Відповідно до ст.9 ЗУ №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, які тимчасово проходять військову службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, відповідно до ст.23 ЗУ №2011-XII здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 7 листопада 2007 року №1294 (далі - Постанова №1294), яка набрала чинності з 1 січня 2008 року, установлено склад грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 1 Постанови №1294 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.3. Постанови №1294 затверджено:
схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками 1-8, 30-32;

схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 9-23;

схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатком 24;

додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, 33.

Відповідно до п.5. Постанови №1294 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:

1) установлювати:

посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, - у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з додатками 1-23 і 30-32 за аналогічними посадами;

надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, військовослужбовцям органів (підрозділів) Державної прикордонної служби, Морської охорони, що безпосередньо забезпечують охорону ділянок кордону, здійснюють прикордонний контроль і пропуск через кордон, військовослужбовцям Служби безпеки, які безпосередньо здійснюють заходи, пов`язані з виконанням завдань державної безпеки, військовослужбовцям розвідувальних органів, які безпосередньо виконують функції з добування інформації, забезпечують та беруть участь у спеціальних заходах, спрямованих на підтримку національних інтересів, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, військовослужбовцям Служби безпеки за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції, військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, які безпосередньо забезпечують функціонування та безпеку державної системи урядового зв`язку, Національної системи конфіденційного зв`язку, державний контроль за станом криптографічного та технічного захисту державних інформаційних ресурсів та інформації, вимога щодо захисту якої встановлена законом, - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Порядок та умови виплати такої надбавки визначаються залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань. У разі несвоєчасного або низькоякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується;

посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 3-7 відсотків нижче від визначеного схемою розміру посадового окладу відповідного керівника;

надбавку військовослужбовцям підрозділів Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів, які безпосередньо займаються виконанням спеціальних завдань із забезпечення державної безпеки, військовослужбовцям Управління державної охорони, які забезпечують державну охорону органів державної влади та посадових осіб України - в розмірі до 70 відсотків посадового окладу;

надбавку військовослужбовцям підрозділів Служби безпеки, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які провадять оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність - в розмірі до 50 відсотків посадового окладу;

надбавку військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) органів управління та військових частин Сил спеціальних операцій Збройних Сил - у розмірі до 100 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом;

2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення;

3) надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Постанова №1294 втратила чинність з 01 березня 2018 року у зв`язку з набранням чинності Постановою №704, якою встановлено нові складові грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 в редакції до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови від 21.02.2018 №103, встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) вирішено внести зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються.

Пунктом 3 Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою №103, пункт 4 Постанови №704 викладено в такій редакції:
«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103.

Таким чином, з 29.01.2020 п.4 Постанови №704 відновив свою дію в редакції, яка діяла до внесення змін Постановою №103 та діє в редакції, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Зазначена норма права передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються, як правило, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Лише у тому разі, якщо розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є меншим ніж 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, для проведення відповідних розрахунків використовується величина, яка дорівнює 50 відсоткам розміру мінімальної заробітної плати.

Водночас Верховна Рада України ухвалила Закон України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - ЗУ №1774-VIII), що відповідно до п.1 вказаного розділу набрав чинності з 1 січня 2017 року.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Отже, положення п.4 Постанови №704 та пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII підлягають солідарному застосуванню, тобто:

з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704;

співвідношення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та мінімальної заробітної плати на розрахунок посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, з огляду на положення пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII не впливає.

Щодо твердження позивача про неповноту його грошового забезпечення за період 01.03.2018 до 03.09.2019.

Відповідач визначав розміри посадового окладу позивача та оклад за спеціальним званням у спірному періоді відповідно до Постанови №704 та вони становили: посадовий оклад 4370,00грн, оклад за військове звання 1340,00грн, що підтверджується вказаною вище довідкою.

У згаданому вище листі відповідач здійснив порівняння грошового забезпечення позивача у зв`язку з тим, що Постанова №704 збільшила розмір посадового окладу позивача і відповідно до п.5 постанови КМУ від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» факт збільшення являється підставою для встановлення місяця, з якого необхідно розраховувати розмір індексації грошового забезпечення. Порівнювалося грошове забезпечення позивача, яке він отримав за березень 2018 року із застосуванням Постанови №704, та яке він міг отримати уразі продовження дії Постанови №1294 і не набрання законної сили Постановою №704 у березні 2018 року.

Доводи представника позивача про те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 в адміністративній справі №580/10603/21 встановлено та підтверджено надану інформацію відповідача про те, що грошове забезпечення позивача у березні 2018 року зросло на 9975,87грн, не враховані судом, оскільки у мотивувальній частині вказаного рішення суд вказав, що підставами позову слугували несвоєчасність розгляду відповідачем запиту позивача та не надання на запит жодної інформації у строки встановлені Законом України №2939.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладається на відповідача.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що не допустив порушення прав позивача та виплатив грошове забезпечення у спірному періоді відповідно до норм діючої Постанови №704.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши в сукупності вказані норми суд дійшов висновку, що сторони в адміністративному судочинстві мають активно реалізувати процесуальні права щодо надання доказів для підтвердження висловлених у письмових заявах до суду доводів та аргументів, не перекладаючи такий обов`язок абсолютно на суд.

Згідно з ч.2 ст.79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.
Тому позивач, наполягаючи на продовженні руху його судової справи з огляду на запроваджений воєнний стан, зобов`язаний підтвердити викладені в позовній заяві факти, довести розмір фактично отриманих видів грошового забезпечення. Перешкод надати суду такі відомості позивач не має, оскільки інформація про фактично отримані кошти є його особистими відомостями, спосіб отримання яких не потребує участі відповідача. Тверджень та доказів, що позивачу виплачено грошове забезпечення за період з 01.03.2018 до 03.09.2019 не в повному обсязі не висловлено. Обґрунтованих посилань та будь-яких доказів щодо перешкод з`ясувати фактично виплачене позивачу грошове забезпечення позивач та його адвокат не надали.

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5, на яку посилався позивач та його представник посилалися у позовній заяві, як на підтвердження недоплати заявленої ним суми коштів грошового забезпечення, підтверджується, що відповідач у березні 2018 року сплатив позивачу 12038,40грн, у квітні 2018 року 12779,37грн, у травні 2018 року 16090,32грн, у червні 2018 року 18249,10грн, у липні 2018 року 18549,10грн, у серпні 2018 року 18249,10грн, у вересні 2018 року 17969,42грн, у жовтні 2018 року 18249,10грн, у листопаді 2018 року 26437,41грн, у грудні 2018 року 13749,10грн, у січні 2019 року 12873,80грн, у лютому 2019 року 17103,85грн, у березні 2019 року 17103,85грн, у квітні 2019 року 17103,85грн, у травні 2019 року 17103,85грн, у червні 2019 року 17103,85 грн, у липні 2019 року 35662,10грн, у серпні 2019 року 23420,52грн, у вересні 2019 року 53021,94грн. Вказані суми підтверджені у зазначеній вище довідці відповідача про нараховане та виплачене грошове забезпечення.

Проаналізувавши зазначені відомості, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача, що різниця виплаченого грошового забезпечення позивачу складає 740,97 грн = 12779,37грн (нараховане та виплачене грошове забезпечення у квітні за березень 2018 року) 12038,40грн (нараховане та виплачене грошове забезпечення у березні за лютий 2018 року), а також щодо того, що відповідач щомісяця у період з 01.03.2018 до 03.09.2019 недораховував грошове забезпечення у сумі 9234,90грн (9975,87грн 740,97грн). Оскільки протягом спірного періоду суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивачу змінювалися та перевищували суми, які виплачені у квітні за березень 2018 року та у березні за лютий 2018 року.

Отже заявлена позивачем сума недоплаченого грошового забезпечення за спірний період 167151,69грн є необґрунтованою та відсутні підстави зобов`язувати відповідача її виплатити.

Ані до позовної заяви, ані у подальшому під час судового розгляду позивач та його представник не надали суду належних, достовірних доказів, достатніх вважати підтвердженими посилання на порушення відповідачем ЗУ №2011-XII, Постанови №704, а саме виплати йому у заявленому спірному періоді грошового забезпечення не в повному обсязі.

Оскільки відсутні належні, достовірні, допустимі та достатні докази вчинення відповідачем спірних дій, відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Зважаючи на результат вирішеного спору та відсутність доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про:

визнання протиправними дій щодо виплати йому грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 03.09.2019 не в повному обсязі;

зобов`язання виплатити йому грошове забезпечення за період з 01.03.2018 до 03.09.2019 в сумі 167151,69 грн.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити сторонам.

4. Рішення набирає законної сили та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дати його підписання.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, підписане та виготовлене в повному обсязі 04.04.2023.