Справа № 420/16876/22
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/16876/22
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження розміру пенсії з 01.03.2022 року ОСОБА_1 максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01 березня 2022 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.03.2022 року по день проведення перерахунку.

В обґрунтування позову зазначалось, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ. Згідно постанови КМУ від 16 лютого 2022 року №118 відповідачем було проведено індексацію пенсії позивача з 01.03.2022 року, внаслідок якої розмір пенсії обмежений максимальним розміром. Позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2022 року з урахуванням індексації пенсії без обмеження максимальним розміром та надати розрахунок пенсії з 01.03.2022 року. Проте, відповідач листом повідомив позивача, що з 01.03.2022 року нарахована індексація пенсії відповідно до постанови КМУ від 16.02.2022 року №118 в сумі 2 872,78 грн. та пенсія обмежена максимальним розміром. Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними, оскільки у даній справі підлягають застосуванню саме норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року у справі №7-рп/2016, а не нормами Закону № 3668-VI щодо обмеження максимальним розміром пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 06 лютого 2023 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одеса, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивачем до позову було додано відповідь ГУ ПФУ в Одеській області від 26.09.2022 року, з якої чітко зрозуміло, що відповідачем з 01.03.2022 року ОСОБА_1 нарахована індексація пенсії відповідно до зазначеної постанови у сумі 2782,78 грн., однак розрахунок на 01.03.2022 року надати до суду неможливо у зв`язку з тим, що під час військового стану пенсійна справа позивача знаходиться не на його території та надав лише довідку про розмір пенсії станом на 01.07.2022 р. Позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов протиправного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем доведено протиправне обмеження його пенсії саме з 01.03.2022 р.

Позивач вважає, що дана відповідь в розумінні ст.ст. 72, 72 КАС України є саме належним доказом, який мав бути застосований при розгляді даної справи та, як наслідок, позивач в розумінні ч. 1 ст. 77 КАС України довів обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не надав.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, якому призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується матеріалами пенсійної справи № ЮО107632-Міноборони.

Згідно перерахунку пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № ЮО107632-Міноборони з 01.07.2022 року перераховано розмір його пенсії відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», до розміру пенсії позивача нарахована індексація в сумі 2 226,22 грн., основний розмір пенсії з урахуванням індексації склав 18 127,82 грн. Підсумок пенсії (з надбавками): 23 520,58, з урахуванням максимального розміру пенсії 20 270 грн. (а.с. 9).

26.09.2022 року ГУ ПФУ в Одеській області листом за вих. № 15738-13369/Б-02/8-1500/22 на заяву позивача повідомило, що з 01.03.2022 року ОСОБА_1 нарахована індексація пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 в сумі 2 782,78 грн. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.07.2022 року становить 2 027 грн., максимальний розмір пенсії з 01.07.2022 року 20270 грн. (а.с. 7-8).

Вважаючи, що ГУ ПФУ в Одеській області при перерахунку пенсії з 01 березня 2022 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 118 вiд 16 лютого 2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» протиправно обмежило максимальним розміром його пенсію, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження розміру його пенсії максимальним розміром з 01.03.2022 р., однак обґрунтовує свої вимоги шляхом надання доказів перерахунку розміру пенсії з 01.07.2022 р.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із частиною другою Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому, суд звертає увагу, що положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII визнано неконституційними в цілому.

Разом з тим, згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

За наведених обставин, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що з 20 грудня 2016 року у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що з 20 грудня 2016 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Таким чином, внесені Законом №1774-VIII зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для такого обмеження максимального розміру пенсії.

Зазначений висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 16 січня 2019 року у справі 638/6363/17 та від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Порядок проведення індексацій пенсій врегульований постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» №118 від 16 лютого 2022 року (далі - Постанова №118).

Пунктом 2 Постанови №118 установлено, що з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Таким чином, позивач має право на виплату пенсії з 01 березня 2022 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».

При цьому, право на індексацію пенсії у позивача виникло на підставі постанови Кабінету Міністрів України №118 і ніяк не може бути обмежено максимальним розміром, з урахуванням вище викладених положень законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 02 вересня 2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії з 01.03.2023 року.

Листом за вих. № 15738-13369/Б-02/8-1500/22 від 26.09.2022 року ПФУ в Одеській області повідомлено, що з 01.03.2022 року ОСОБА_1 нарахована індексація пенсії відповідно до зазначеної постанови у сумі 2782,78 грн., тобто відповідач не заперечує, що пенсія ОСОБА_1 була перерахована саме з 01.03.202 р. Однак, в листі відповідачем зазначено, що через воєнний стан пенсійна справа вивезена з ГУПФУ в Одеській області, а тому не має можливості надати всі копії документів та надає лише копію перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на момент надання відповіді, а саме липень 2022 р. (а.с. 7-9).

Також, судовою колегією з позовної заяви вбачається, що позивач чітко зазначає про порушення його права відповідачем саме з 01.03.2022 р., а саме безпідставне обмеження максимальним розміром його пенсію з 01.03.2022 р.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачу обмежений розмір пенсії саме з 01.03.2022 року, а позивач заявляючи вимоги щодо протиправності дій відповідача щодо обмеження розміру його пенсії максимальним розміром з 01.03.2022 року обґрунтовує їх шляхом надання лише перерахунку розміру його пенсії з 01.07.2022 року.

При цьому, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції своєю ухвалою зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати суду належним чином завірені копії документів щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 р. на що отримав відповідь ГУПФУ в Одеській області від 13.12.2022 р. про те, що в письмовій формі відсутні можливості надати до суду матеріали пенсійної справи, оскільки на час військового стану справа знаходиться на зберіганні за межами Одеської області (а.с.31).

В свою чергу, ГУ ПФУ в Одеській області до суду апеляційної інстанції 28.03.2023 р. надали для залучення до матеріалів справи копії перерахунків пенсії ОСОБА_1 станом з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. з електронної пенсійної справи позивача.

З наданої до суду довідки про перерахунок пенсії з 01.03.2022 р. ОСОБА_1 , пенсійна справа № ЮО107632-Міноборони, основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення у розмірі 15901,6 грн, з урахуванням індексації - 18127,82 грн, з урахуванням доплат 22659,78 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) 23483,38 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії з 01.03.2022 року становить 19340 грн.

Тобто, з наданих доказів встановлено, що ГУ ПФУ в Одеській області з 01.03.2022 р. було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та розмір пенсії складав 23483,38 грн., однак позивачу з 01.03.2022 року виплачувалась пенсія в розмірі 19340 грн., з урахуванням обмеження максимального розміру.

Виходячи із закріпленої у п.4 ч.3 ст.2 та в статті 9 КАС України такої засади адміністративного судочинства, як офіційне з`ясування усіх обставин справи, яка покладає на адміністративний суд обов`язок активно використовувати процесуальні повноваження з метою дослідження усіх обставин у справі, в тому числі і витребувати докази за власною ініціативою, що прямо передбачено ч.4 ст.77 КАС України, суд першої інстанції, вважаючи надані сторонами докази недостатніми для вирішення даного спору, мав процесуальну можливість запропонувати ГУПФУ в Одеській області надати такі докази в електронному вигляді або витребувати їх за власною ініціативою.

Колегія суддів вважає, що недостатність на думку суду першої інстанції долучених до позову доказів не могла бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем було обґрунтовано свої позовні вимоги та було надано докази порушення його права, при цьому відповідач не заперечував щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 саме з 01.03.2022 р., а надання довідки про перерахунок пенсії датованої липнем 2022 р. було обґрунтовано неможливістю надати інших доказів через вивезення матеріалів пенсійної справи під час воєнного стану, тому колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що наявні у справі матеріали свідчить про відсутність порушеного права позивача щодо обмеження його розміру пенсії максимальним розміром з 01.03.2022 року.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповністю з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим рішення суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження розміру пенсії з 01.03.2022 року ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01 березня 2022 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.03.2022 року по день проведення перерахунку.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Суддя-доповідач: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька