Справа № 760/26733/21
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого-судді - Букіної О.М.

при секретарі -Щепановій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, в особі інспектора сержанта поліції 3 батальйону 2 роти Загревського Івана Володимировича, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві, в особі інспектора - сержанта поліції 3 батальйону 2 роти Загревського Івана Володимировича, про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕАО № 4810520 від 23.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Свої вимоги мотивував тим, що відносно нього інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві - сержантом поліції 3 батальйону 2 роти - Загревським Іваном Володимировичем було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що 23.09.2021 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, 4 А, керував транспортним засобом, будучи позбавленим Солом`янським районним судом міста Києва від 15.05.2021 року на рік права керування, та здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34, чим порушив п. 2.1.а. ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_1 .

В обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що під час керування автомобілем марки «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_1 не було порушено дію дорожнього знаку 3.34 ПДР, оскільки дана зупинка була здійснена саме на вимогу працівників патрульної поліції.

Крім того, наголошує в позові на тому, що дії відповідача є неправомірними, оскільки на момент складання оскаржуваної постанови, рішення щодо позбавлення позивача права керування транспортним засобом не вступило в законну силу, та на час складання оскаржуваної постанови, Київським апеляційним судом розглядалася скарга на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У заяві про долучення документів до матеріалів справи від 24.11.2021 року представник позивача долучив копію постанови Київського апеляційного суду м. Києва від 05.11.2021 року, згідно якої апеляційна скарга Шаповалова Андрія Миколайовича - захисника ОСОБА_1. задоволена, постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року - скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

05.10.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 08.10.2021 року судом позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

28.10.2021 року до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича про усунення недоліків разом з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 01.11.2021 року судом було відкрито провадження у справі та розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивачу та його представнику судом було надіслано копію ухвали суду від 01.11.2021 року. Відповідачу судом було надіслано копію ухвали суду від 01.11.2021 року та копію позовної заяви із додатками.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем копію ухвали суду від 10.07.2020 року та копію позовної заяви із додатками було отримано.

24.11.2021 року до суду від представника позивача - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

24.11.2021 року до суду від представника позивача - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.

23.01.2022 року представником відповідача УПП у м. Києві - Сокирко Г.П. було подано відзив на позовну заяву, у якому остання заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила суд у їх задоволенні відмовити.

У відзиві на позов остання вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4810520 від 23.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП - винесена законно та обґрунтовано. Вказує, що працівниками Управління патрульної поліції в місті Києві як уповноваженими та відповідальними особами вірно винесено постанову, з дотриманням правил чинного законодавства.

11.08.2022 року до суду від представника позивача - адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича надійшла відповідь на відзив, в якому останній наголосив на задоволенні позову.

04.04.2023 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відмовлено у прийнятті заяви про зміну предмету позову.

Враховуючи те, що на адресу суду заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.09.2021 року відносно ОСОБА_1 інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві - сержантом поліції 3 батальйону 2 роти - Загревським Іваном Володимировичем було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що цього ж дня, о 21 год. 20 хв. ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, 4 А - керував транспортним засобом, будучи позбавленим Солом`янським районним судом міста Києва від 15.05.2021 року на рік права керування, та здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34, чим порушив п. 2.1.а. ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_1 .

Дослідивши складену постанову серії ЕАО № 4810520 від 23.09.2021 та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем п.3.34 - зупинка заборонена та п. 2.1.а. ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, крім викладених інспектором обставин в постанові, не міститься.

Крім того, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення і самого позивача з приводу оскаржуваної постанови.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, інспектором батальйону № 3, роти № 2 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Загревським І.В. при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з доданих представником позивача документів, а саме постанови Київського апеляційного суду від 05.11.2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року - скасовано.

Таким чином, оскільки станом на момент винесення оскаржуваної постанови, постанова про притягнення позивача до адімінстративної відповідальності за ст.130 КУпАП не набрала чинності , оскільки перебувала на стадії апеляційного оскарження, дії інспектора батальйону № 3, роти № 2 Управління патрульної поліції в місті Києві сержант поліції Загревський І.В. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом відносно позивача, не узгоджуються з вимогами чинного законодавства..

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доказів того, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідачем до суду також надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні.

Крім того, такі докази спростовуються наявністю постанови Київського апеляційного суду від 05.11.2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що позивачем наведено достатньо доказів на підтвердження його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про скасування постанови серії ЕАО № 4810520 від 23.09.2021, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача незаконними щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як необґрунтованих.

Крім того, позивач зі скаргою на дії поліцейського не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст. 222 КУпАП відповідач має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч. 4 ст.126 КУпАП України, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

У позовній заяві представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 33 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копію договору про надання правової допомоги № 08-03/21 від 20.10.2021 року, копію акту виконаних робіт №3 до додатку №3 від 2010.2021 року, копію касового ордеру №08-03/21, копію розрахунку від 22.11.2021 року.

З копії копію розрахунку від 22.11.2021 року вбачається, що заявленими послугами є: 1) попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин; 2) вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, нормативно правових актів та судової практики з поставленої проблематики; 3) написання тексту позовної; 4) узгодження тексту позовної заяви та внесення змін та доповнень; 5) формування пакету документів та завірення їх копій; 6) відправлення позовної заяви та долучення до неї копій до суду поштовими засобами зв`язку та інші пункти надання правової допомоги.

Вартість наданих послуг становить 33 000,00 грн.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат суд враховує наступне.

У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом п. 4.1 договору про надання правової допомоги №25/02/2020-01 від 25 лютого 2020 року клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар у відповідному розмірі (порядку, строках на умовах) згідно додаткової угоди до цього договору, що є невід`ємним додатком до даного договору або на підставі акту виконаних робіт, протягом трьох днів після виставлення адвокатським бюро рахунку по акту виконаних робіт.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За вказаних вище обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн., що на думку суду є обґрунтованим, та відповідає принципу розумності.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача понесених витрат зі сплати судового збору за звернення до суду та подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 198,30 грн.

Керуючись ст.ст. 126, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, в особі інспектора сержанта поліції 3 батальйону 2 роти Загревського Івана Володимировича, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО АА № 4810520 від 23.09.2021 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 24 000,00 гривень - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині поданого позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 198,30 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.04.2023.

Суддя: О.М.Букіна