Справа № 200/5026/22
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року Справа№200/5026/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати дії Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області стосовно відмови позивачу у здійсненні перерахунку середньої заробітної плати для оплати часу відпустки з 09.09.2022 року по 02.10.2022 року та виплати допомоги для оздоровлення протиправними;

- стягнути з Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області на користь позивача недонараховану та недоплачену середню заробітну плати для оплати часу відпустки з 09.09.2022 року по 02.10.2022 року та виплати допомоги для оздоровлення у загальному розмірі 8996,50 грн., з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Позовні вимоги, серед іншого, мотивовані тим, що у період з 05.04.2022 по 19.06.2022 позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати та з 20.06.2022 по 08.09.2022 - у простої.

Отримавши грошові кошти, нараховані йому в якості середньої заробітної плати за оплату часу відпустки та виплати допомоги для оздоровлення, позивач звернувся із запитом до відповідача про надання йому інформації щодо грошової суми, нарахованої для оплати часу відпустки, із зазначенням розрахункового періоду та механізму обчислення, тощо.

Отримавши від відповідача лист із зазначенням механізмів нарахування, позивач звернувся до відповідача із заявою від 16.09.2022 року про здійснення перерахунку середньої заробітної плати для оплати часу відпустки та виплати допомоги для оздоровлення у зв`язку із наявністю розрахункового періоду (та отриманням у ньому заробітної плати), а не його відсутністю, для виплати допомоги для оздоровлення; та необхідністю виключення з розрахункового періоду квітня 2022 року як для оплати часу відпустки, так і для виплати допомоги для оздоровлення.

Відповідач, листом від 27.10.2022 № 01-504-21, відмовив позивачу у здійсненні цього перерахунку.

Зазначає, що лист Міністерства праці та соціальної політики України від 20.12.2007 № 929/13/84-07, не може братися до уваги при розгляді цієї справи.

Із позицією відповідача щодо правильності застосування положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100) у спірних правовідносинах та сумами нарахованих та виплачених йому відповідачем оплати часу відпустки з 09.09.2022 року по 02.10.2022 року та виплати допомоги для оздоровлення, позивач не згоден.

Вказує, що відповідачем фактично не виключено з розрахункового періоду період з 05.04.2022 року по 19.06.2022 року (відпустки без збереження заробітної плати) та з 20.06.2022 року по 08.09.2022 року (простою не з вини працівника) та неправильно зроблено розрахунок вказаної допомоги.

Відповідач проти позову заперечує, надав відзив на позов, відповідно до якого проти позову заперечує, серед іншого, посилаючись на те, що згідно з абз. 6 п.2 Порядку № 100, час протягом якого працівник не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Отже, відповідачем правомірно було виключено з розрахункового періоду при нарахуванні матеріальної допомоги (01.05.2022 року - 19.06.2022 року - відпустка без збереження заробітної плати, 20.06.2022 року - 31.08.2022 року - простій).

Вважає, що твердження позивача про здійснення перерахунку оплати часу відпустки та допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки без застосування положення абзацу 6 п.2 Порядку №100, є хибним.

Вказує, що при обчисленні середньої заробітної плати для нарахування матеріальної допомоги відповідачем було застосовано абзац 7 п.2 Порядку №100 з посиланням на абзаци 3-5 п.4 Порядку №100.

Таким чином, позивачу було нараховано матеріальну допомогу виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 6 500,00 грн., який встановлено законодавством станом на 01.09.2022 року.

З огляду на положення абз. 6 п.2 Порядку № 100, вважає хибним твердження позивача про те, що квітень 2022 року не повинен включатись до розрахункового періоду при обчисленні відпускних.

Вказує про те, що у Порядку № 100 не зазначено, що якщо календарний місяць не зараховано до страхового стажу працівника і за нього не сплачено мінімального страхового внеску, то цей місяць необхідно виключити з розрахункового періоду для обчислення відпускних. Таким чином, підстав виключати квітень 2022 року повністю, як календарний місяць із розрахункового періоду для обчислення відпускних, немає.

Ухвалою суду від 05.12.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, відкрито провадження у справі № 200/5026/22. Призначено дану справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог із застосуванням положень ст. 9 та 245 КАС України, з огляду на таке.

Позивач з 05.11.2021 року перебуває на посаді головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області.

Відповідно до розпорядження начальника Світлодарської міської військової адміністрації від 06.04.2022 № 93 позивачу з 05.04.2022 року надано відпустку без збереження заробітної плати.

Згідно із розпорядженням начальника Світлодарської міської військової адміністрації від 11.07.2022 року № 179 з 20.06.2022 року відпустку без збереження заробітної плати припинено та з 20.06.2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні встановлено простій у роботі.

05.09.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання частини основної щорічної відпустки тривалістю 24 календарні дні з 09.09.2022 року з виплатою допомоги для оздоровлення.

Відповідно до розпорядження начальника Світлодарської міської військової адміністрації від 06.09.2022 року № 220 позивачу надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 24 календарні дні з 09.09.2022 року по 02.10.2022 року з виплатою допомоги для оздоровлення, у розмірі, що не перевищує середньомісячної .

Вказані обставини відповідачем не заперечуються та не є спірними.

Позивач звернувся до відповідача із запитом від 09.09.2022 року про надання йому інформації щодо грошової суми, нарахованої йому для оплати часу відпустки, із зазначенням розрахункового періоду для її розрахунку та механізму обчислення; та нарахованої грошової суми допомоги для оздоровлення із зазначенням розрахункового періоду для її розрахунку та механізму обчислення.

Відповідач, листом № до 01-44/20 від 14.09.2022 року, серед іншого, повідомив позивача про те, що:

"...Розрахунок суми на оплату днів перебування у відпустці визначено п. 2 Порядку № 100: «Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.»

Згідно абзацу першому п.2 Порядку №100 розрахунковий період відпускних становить листопад 2021 року- серпень 2022 року.

Згідно абзацу другому п.2 Порядку №100 листопад 2021р. виключено із розрахункового періоду.

Згідно абзацу шостому п.2 Порядку №100 час перебування Вами у відпустці без збереження заробітної плати з 05.04.2022р. по 19.06.2022р., керуючись п.18 ст. 25 Закону України «Про відпустки» (згідно розпорядження начальника Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 06.04.2022 року №93) та час перебування Вами в простої з 20.06.2022р. (згідно розпорядження начальника Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 11.07.2022 року №179) виключено з розрахункового періоду.

Таким чином, розрахунковий період для обчислення відпускних становить:

грудень 2022р. - 30 календарних днів ( за виключенням святкового дня 25 грудня 2021р.) січень 2022р. - 29 календарних днів (за виключенням святкових днів 01 та 07 січня 2022р)

лютий 2022р. - 28 календарних днів

березень 2022р. - 30 календарних днів (за виключенням святкового дня 08 березня 2022р.)

квітень 2022р. - 4 календарних дні ( з 01.04.2022 по 04.04.2022р.)

Разом розрахунковий період склав 121 календарний день.

Заробітна плата, яка згідно абзацу 1 п.З Порядку №100 включається для обчислення середньої заробітної плати для нарахування відпускних у вказаних періодах, складає: грудень 2021р. - 15 015,00 грн січень 2022р. - 15 015,00 грн лютий 2022р. - 18 101,84 грн березень 2022р. - 12 501,84 грн квітень 2022р. - 1091,60 грн.

Разом: 61 725,28 грн

Згідно п.5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Виходячи із п. 7 Порядку № 100 середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований час на кількість календарних днів розрахункового періоду. В вашому випадку середньоденна заробітна плата складає:

61 725,28 грн /121 к.д. = 510,13 грн.

Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки:

510,13 грн х 24 к.д. = 12 243,12 грн.

Нараховані таким чином суми відпускних були виплачені Вам в повному обсязі.

2. Нарахування суми допомоги на оздоровлення:

Механізм обчислення середньої заробітної плати для нарахування допомоги на оздоровлення визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1985 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», далі - Порядок №100.

Абзацем третім п.2 Порядку № 100 визначено, що у всіх випадках збереження середньої заробітної плати (крім оплати часу відпусток) обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні два календарних місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана виплата.

Оскільки у Вашому випадку зазначений розрахунковий період (липень - серпень 2022р.) відсутній у зв`язку з перебуванням Вами у простої (розпорядження начальника Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 11.07.2022 року №179), вступає в силу абзац четвертий п.2 Порядку №100, згідно з яким середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два календарних місяці роботи. У Вашому випадку це травень - червень 2022р. З 01.05 2022р. по 19.06.2022р. Ви знаходились у відпустці без збереження заробітної плати (згідно розпорядження начальника Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 06.04.2022 року №93) та з 20.06.2022р. по 30.06.2022р. - у простої (розпорядження начальника Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 11.07.2022 року №179). Таким чином, розрахунковий період, на який вказує Порядок №100, відсутній. В такому випадку вступає в силу абзац сьомий п.2 Порядку №100.

Якщо у працівника в розрахунковому періоді не було заробітної плати, то розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу (абзац третій п.4 Порядку №100) або якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку (абзац четвертий п.4 Порядку №100)

На час розрахунку середньої заробітної плати оклад по Вашій посаді, а саме головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області складає 5 200 грн, що затверджено штатним розкладом установи. Законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати на час розрахунку складає 6 500 грн.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду (абзац п`ятий п. 4 Порядку №100)

Таким чином, сума на оплату допомоги на оздоровлення складає:

6500,00 грн х 2 місяці =13 000,00грн

21 +23=44, де 21 - кількість робочих днів у липні 2022р., 23 - кількість робочих днів у серпні 2022р.)

Розрахунок середньої заробітної плати:

13 000,00 грн /44 робочих днів = 295,4545 грн / день Розрахунок середньомісячної норми робочих днів:

44 (робочі дні) /2 (кількість місяців) =22 (роб.дн.)

Таким чином, середня заробітна плата для обчислення допомоги на оздоровлення складає:

295,4545 грн х 22 = 6500,00 грн.

З огляду на вищезазначене, допомога на оздоровлення розрахована виходячи із розміру мінімальної заробітної плати та виплачена в повному обсязі".

Вважаючи, що наведений у вищевказаному листі відповідача порядок розрахунку не відповідає вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до відповідача із заявою від 16.09.2022 про здійснення перерахунку середньої заробітної плати для оплати часу відпустки та виплати допомоги для оздоровлення у зв`язку із наявністю розрахункового періоду (та отриманням у ньому заробітної плати), а не його відсутністю, для виплати допомоги для оздоровлення; та необхідністю виключення з розрахункового періоду квітня 2022 як для оплати часу відпустки, так і для виплати допомоги для оздоровлення.

У даному листі позивач, серед іншого, вказував на те, що при визначенні розрахункового періоду для обчислення відповідачем не застосовано положення абзацу 6 пункту 2 Порядку № 100, відповідно до якого, час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Вважає, що положення абзацу 6 сформульовані імперативно (тобто застосовуються обов`язково), а положення абзацу 7 - диспозитивно (тобто за наявності відповідної підстави: якщо розрахунковий період відсутній).

Зазначив про те, що у його випадку, після виключення з розрахункового періоду часу знаходження у відпустці без збереження заробітної плати з 05.04.2022 року по 19.06.2022 року та у простої з 20.06.2022 року (коли він не працював та не отримував заробітну плату або отримував її частково), є в наявності безперервні повні календарні місяці (більше 2), у яких він працював та отримував заробітну плату (а саме, грудень 2021 року, січень 2022 року, лютий 2022 року та березень 2022 року) та неповний місяць (квітень 2022 року), а тому, положення абзацу 7 пункту 2 та абзаци 3-5 пункту 4 Порядку № 100 не повинні застосовуватися до цих правовідносин.

Зауважив, що при розрахунку грошової суми відпускних було застосовано положення абзацу 6 пункту 2 Порядку № 100, та виключено з розрахункового періоду час, коли він не працював та знаходився у відпустці без збереження заробітної плати та у простої. При цьому Порядок № 100 встановлює єдиний порядок (однакові підстави) визначення розрахункового періоду (включення або невключення у нього відповідних проміжків часу) як для нарахування суми відпускних, так і для нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення (відмінний лише кількісний період виплат для розрахунку, 12 або 2 місяці).

Вказав про те, що квітень 2022 року, як для розрахунку відпускних, так і для розрахунку матеріальної допомоги на оздоровлення не повинен братися до уваги, оскільки нормативно зазначено не за останні місяці, а за останні місяці, які передують відповідному місяцю (у цьому випадку місяцем, якому вони повинні передувати, виступає квітень 2022 року, оскільки час відпустки без збереження заробітної плати та простою виключаються з розрахункового періоду; період як відпустки без збереження заробітної плати, так і простою не є відпрацьованим періодом); не лише останні місяці, а останні календарні місяці роботи: у свою чергу календарний місяць це проміжок часу з першого по останнє календарне число включно відповідного місяця.

Зазначив про те, що у квітні 2022 року він не відпрацював календарного місяця, у квітні 2022 року за нього не сплачено мінімального страхового внеску з ЄСВ як за календарний місяць; також за цей місяць йому не зараховано страхового стажу як за календарний місяць. Вказаний місяць він не відпрацював у повному обсязі не зі своєї вини, а у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану на території України, проведенням активних бойових дій та необхідністю евакуації.

На підставі викладеного, просив здійснити йому перерахунок грошових сум відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку із наявністю розрахункового періоду (та отриманням у ньому заробітної плати), а не його відсутністю, для розрахунку матеріальної допомоги на оздоровлення; та необхідністю виключення з розрахункового періоду квітня 2022 року як для розрахунку відпускних, так і для розрахунку матеріальної допомоги на оздоровлення.

Відповідач, листом № 01-504-21 від 27.10.2022 року, серед іншого, зазначив про те, що абз. 3 п. 2 Порядку № 100 регламентовано, що середня заробітна плата обчислюється у всіх інших випадках, окрім обчислення для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки, ( у випадку нарахування матеріальної допомоги у вересні 2022р.) виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно цього абзац,у цей період, у випадку позивача, липень - серпень 2022р., виключено, оскільки протягом цих календарних місяців позивач знаходився у простої і отримували відповідну плату.

Окрім того, відповідач зазначив, що абз. 4 п.2 Порядку №100 визначає, що якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

З огляду на це відповідачем були виключені із розрахункового періоду травень та червень 2022 року, оскільки з 05.04.2022 року по 19.06.2022 року позивач знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, а з 20.06.2022 року - у простої.

Зазначив, що у Порядку № 100 в продовження цього абзацу не вказано, що потрібно застосовувати цю норму, а саме обчислювати середню заробітну плату виходячи з виплат за попередні два місяці, до тих пір, доки у працівника не з`явиться період в кількості двох повних безперервних календарних місяців, у яких працівник працював та отримував заробітну плату. З огляду на вищевказане, не вбачає порушень в застосуванні абз. 4 п. 2.

Абзац 6 п.2 Порядку № 100 визначає, що час протягом якого працівник не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Як і вимагає цей абзац, такий час було виключено з розрахункового періоду при нарахуванні матеріальної допомоги (01.05.2022 року - 19.06.2022 року - відпустка без збереження заробітної плати, 20.06.2022 року - 31.08.2022 року - простій).

Тобто, визнав твердження позивача у заяві про здійснення перерахунку оплати часу відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення про незастосування положення абз. 6 п.2 Порядку №100, невірним.

Вказав про те, що при обчисленні середньої заробітної плати для нарахування матеріальної допомоги ним було застосовано абз. 7 п.2 Порядку №100 з посиланням до абз. 3-5 п.4 Порядку №100.

Таким чином, позивачу було нараховано матеріальну допомогу, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 6 500,00 грн , який встановлено законодавством станом на 01.09.2022 року.

Крім цього, зазначив про те, що твердження позивача про те, що квітень 2022 року не повинен включатися до розрахункового

періоду при обчисленні відпускних є невірним, оскільки абз. 1 п.2 Порядку № 100 визначає, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Згідно абзацу 2 п. 2 Порядку № 100 працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка. Вважає, що такий період у випадку позивача, становить 01.12.2021 року - 31.08.2022 року.

Вказує на те, що згідно з абз. 6 п.2 Порядку № 100 час, протягом якого працівник не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Таким чином, із розрахункового періоду було виключено: квітень 2022 року (05.04.2022 року - 30.04.2022 року) - відпустка без збереження заробітної плати; травень 2022 року. ( 01.05.2022 року - 31.05.2022 року) - відпустка без збереження заробітної плати; червень 2022 року ( 01.06.2022 року -19.06.2022 року - відпустка без збереження заробітної плати, 20.06.2022 року - 30.06.2022 року - простій); липень 2022 року ( 01.07.2022 року - 31.07.2022 року) - простій; серпень 2022 року ( 01.08.2022 року - 31.08.2022 року) - простій.

Крім цього, у вказаному листі відповідач зазначає, що твердження позивача про те, що оскільки у квітні 2022 року він не відпрацював повного календарного місяця і за цей місяць за нього не було сплачено мінімального єдиного страхового внеску як за календарний місяць, і він не був зарахований до страхового стажу, то квітень 2022 року не повинен включатися до розрахункового періоду при обчисленні відпускних.

Стверджує, що згідно абз. 2 п.2 Порядку №100 середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час, а не за повний календарний місяць.

Фактично відпрацьованим часом у випадку позивача є: грудень 2021 року (01.12.2021 року - 31.12.2021 року), січень 2022 року (01.01.2022 року - 31.01.2022 року), лютий 2022 року (01.02.2022 року - 28.02.2022 року), березень 2022 року (01.03.2022 року - 31.03.2022 року), квітень 2022 року (01.04.2022 року - 04.04.2022 року).

Звертає увагу позивача на те, що у квітні 2022 року ним було фактично відпрацьовано період з 01.04.2022 року по 04.04.2022 року і згідно з фактично відпрацьованим часом нарахована та виплачена заробітна плата.

Вказує, що у Порядку № 100 не зазначено, що якщо календарний місяць не зараховано до страхового стажу працівника і за нього не сплачено мінімального страхового внеску, то цей місяць необхідно виключити з розрахункового періоду для обчислення відпускних. Таким чином, вважає, що підстав виключати квітень 2022 року повністю як календарний місяць із розрахункового періоду для обчислення відпускних немає.

З огляду на вищезазначене відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку.

Спірні правовідносини врегульовано Порядком обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, з огляду на положення підпункту "а" пункту 1 Порядку, відносно оплати відпустки та положення підпункту "л" пункту 1 Порядку щодо виплати допомоги для оздоровлення, оскільки відповідно до положень Законів України "Про правовий режим воєнного стану" та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» матеріальна допомога позивачу виплачується у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Працівникам плаваючого складу суден флоту рибної промисловості і працівникам, зайнятим на підприємствах із сезонним характером виробництва, з урахуванням значного коливання протягом року заробітної плати, в інших випадках збереження середньої заробітної плати вона може обчислюватися виходячи з виплат за 12 календарних місяців.

Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Для працівників з відрядною оплатою праці в разі відсутності оперативних даних для розрахунку заробітку за останній місяць розрахункового періоду він може замінюватися іншим місяцем, що безпосередньо передує розрахунковому періоду.

Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Щодо розрахунку середньої заробітної плати для виплати допомоги для оздоровлення, суд зазначає про таке.

З огляду на положення абз.3 п.2 Порядку № 100 середня заробітна плата для виплати допомоги для оздоровлення позивачу обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Подією, з якою пов`язана відповідна виплата є щорічна відпустка позивача з 09.09.2022 року до якої виплачується допомога для оздоровлення.

Проте, враховуючи, що у липні - серпні 2022 року позивач не працював через знаходження відповідача у простої, середня заробітна плата (з огляду на положення абз.4 п.2 Порядку № 100) мала б обчислюватися виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Однак і у травні - червні 2022 року позивач не працював (з 05.04.2022 року по 19.06.2022 року (відпустка без збереження заробітної плати) та з 20.06.2022 року по 08.09.2022 року (простій).

Відповідач, у відзиві вказує про те, що застосувавши абз.4 п.2 Порядку №100 період липень - серпень 2022р. виключив з розрахункового періоду, оскільки протягом цих календарних місяців позивач знаходився у простої і отримував відповідну оплату під час простою.

На це суд зауважує, що абз.3 п.2 Порядку № 100 вазагалі не встановлює підстав для виключення будь-яких періодів з розрахункового, а лише вказує на те, що для розрахунку беруться будь-які виплати саме за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Підстави не враховувати у розрахунковий період останні два місяці перед подією, у випадку якщо працівник не працював, визначені у наступному, четвертому абзаці пункту 2 Порядку № 100.

Відповідачем були виключені із розрахункового періоду також травень та червень 2022р., так як з 05.04.2022 по 19.06.2022 року позивач знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, а з 20.06.2022р. - у простої.

Відповідач звертає увагу суду на те, що в Порядку № 100 в продовженні цього абзацу (абз.4) не вказано, що потрібно застосовувати цю норму, а саме обчислювати середню заробітну плату виходячи з виплат за попередні два місяці, до тих пір, доки у працівника не з`явиться період в кількості двох повних безперервних календарних місяців, у яких працівник працював та отримував заробітну плату.

Суд не погоджується з вказаним доводом відповідача та звертає його увагу на те, що абз.4 п.2 Порядку № 100 чітко встановлює, що: " середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи", отже саме, визначення того якими є наступні два попередні місяці роботи позивача є вірним застосуванням вказаної норми Порядку № 100.

У той же час, додаткового до вказаних правил, абз.6 п.2 Порядку № 100 встановлено імперативне правило, щодо обов`язкового виключення з розрахункового періоду часу, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково.

Саме такі обставини наявні у спірних правовідносинах, оскільки у період з 05.04.2022 року по 19.06.2022 року позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати, а з 20.06.2022 року по 08.09.2022 року за позивачем заробіток зберігався лише частково через оголошений простій у роботі відповідача.

При визначенні того чи мають бути виключені із розрахункового періоду конкретні календарні дати (дні) чи календарні місяці, у які позивач не працював та у які заробіток за ним зберігався частково, суд виходить з того, що положення абзаців 1,3,6 Порядку № 100 визначають саме розрахунковий період у календарних місяцях, а не у днях.

Враховуючи викладене, суд погоджується з посиланням позивача на те, що квітень 2022 року (як весь повний календарний місяць) має бути виключений з розрахункового періоду обчислення середньої заробітної плати для виплати допомоги для оздоровлення позивачу, а вірним розрахунковим періодом є саме лютий - березень 2022 року (два попередні повні календарні місяці роботи, у яких позивач отримував заробітну плату).

З огляду на викладене, помилковими є застосування відповідачем положень п. 4 Порядку № 100, згідно з якими у випадку, коли у працівника в розрахунковому періоді не було заробітної плати, то розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу або якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку.

Крім цього, наявність вказаного розрахункового періоду виключає можливість застосування відповідачем абз.7 п.2 Порядку № 100 та вказує на протиправність нарахування відповідачем позивачу допомоги виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 6 500,00 грн., який встановлено законодавством станом на 01.09.2022 року.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що згідно абз. 2 п.2 Порядку №100 середня заробітна плата позивача обчислюється за фактично відпрацьований час, а не за повний календарний місяць, що, на думку відповідача, дає підстави для включення до розрахункового періоду квітня 2022 року (з 01.04.2022 по 04.04.2022).

Як видно зі змісту тексту вказаного абз. 2 п.2 Порядку №100 :"... середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто, з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку", отже, це положення стосується лише правила щодо початку та кінця обрахування розрахункового періоду працівника, який пропрацював менше року та який мав виплати у вказаний період.

Крім цього, вказаний абзац містить правила щодо обрахунку виходячи з "першого числа місяця до першого числа місяця та не передбачає можливості обчислювати,наприклад,4 дні роботи, як це зробив відповідач.

Суд відхиляє посилання відповідача на лист Міністерства праці та соціальної політики України № 929/13/84-07 від 20.12.2007 року, оскільки він не є нормативно-правовим актом, за своєю природою носить інформаційний, роз`яснювальний та рекомендаційний характер і не може встановлювати нових правових норм.

Таким чином, відповідачем невірно застосовано положення Порядку № 100 під час проведення розрахунку та виплати позивачу допомоги для оздоровлення.

Відповідно до п.8 Порядку № 100 позивачем, у позовній заяві розраховано, що 18101,84 грн. (з/п за лютий 2022) + 12501,84 грн. (з/п за березень 2022) = 30603,68 грн. Кількість робочих днів у лютому та березні 2022: 20 (лютий 2022) + 22 (березень 2022) = 42. Середньоденна заробітна плата складає: 30603,68 / 42 = 728,66 грн. Розрахунок середньомісячної норми робочих днів: 42 (робочі дні) / 2 (кількість місяців) = 21 день. Таким чином середня заробітна плата для виплати допомоги для оздоровлення повинна складати: 728,66 грн. х 21 день = 15301,86 грн. Мені було виплачено 6500 грн. Таким чином розмір недонарахованої та недоплаченої середньої заробітної плати для виплати допомоги для оздоровлення становить 15301,86 грн. - 6500 грн. = 8801, 86 грн.

З огляду на матеріали справи, викладені положення Порядку № 100 та висновку суду щодо того, які саме норми мають бути застосовані та яким є розрахунковий період, позивачем, у позовній заяві вірно нараховано суму допомоги для оздоровлення, що мала бути нарахована та виплачена позивачу відповідачем - 194,64 грн., яка підлягає нарахуванню та стягненню на користь позивача

Щодо розрахунку середньої заробітної плати для оплати позивачу часу відпустки, суд зазначає про таке.

Суд застосовує до даних вимог норми Порядку № 100 та висновки, що були викладені судом вище але враховує, що відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців (а не за 2, як у випадку допомоги для оздоровлення) роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Застосувавши норми Порядку № 100 та висновки, що вже були викладені судом вище, суд з огляду на те, що позивач пропрацював менше року та на те, що квітень 2022 року має бути виключений з розрахункового періоду, вважає, що вірним розрахунковим періодом для обчислення розміру належної до виплату позивачу заробітної плати за час щорічної відпустки є саме грудень 2021 - березень 2022 (з 01.12.2021 по 31.03.2022).

Таким чином, відповідно до п.7 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України) ( 322-08 ), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.

Позивачем розраховано (15015, 00 грн. (з/п за грудень 2021) + 15015, 00 грн. (з/п за січень 2022) + 18101,84 грн. (з/п за лютий 2022) + 12501,84 грн. (з/п за березень 2022) = 60633,68 грн. Кількість календарних днів у грудні 2021 - березні 2022 (за виключенням святкових та неробочих днів): 30 (грудень 2021) + 29 (січень 2022) + 28 (лютий 2022) + 30 (березень 2022) = 117 календарних днів. Середньоденна заробітна плата: 60633,68 грн. / 117 днів = 518,24 грн. Середня заробітна плата для оплати часу відпустки: 518, 24 грн. х 24 дні (календарні дні відпустки) = 12437,76 грн. Виплачено позивачу 12243,12 грн. Отже, 12437,76 грн. - 12243,12 грн. = 194,64 грн.)

Таким чином, відповідачем невірно застосовано положення Порядку № 100 під час проведення розрахунку та виплати позивачу допомоги для оздоровлення та вчинено протиправні дії щодо проведення виплат у розмірі, меншому, ніж встановлено законом.

З огляду на матеріали справи, викладені положення Порядку № 100 та висновку суду щодо того, які саме норми мають бути застосовані та яким є розрахунковий період, позивачем, у позовній заяві вірно нараховано суму оплати відпустки, що мала бути нарахована та виплачена позивачу відповідачем - 194,64 грн., яка підлягає нарахуванню та стягненню на користь позивача.

Загалом недонарахована та недоплачена сума оплати часу відпустки з 09.09.2022 по 02.10.2022 та допомоги для оздоровлення складає 194, 64 грн. + 8801,86 грн. = 8996,50 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо визначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо способу захисту, обраного позивачем.

Позивач, у позовній заяві, серед іншого просить стягнути з відповідача недонараховану та недоплачену середню заробітну плати для оплати часу відпустки з 09.09.2022 року по 02.10.2022 року та виплати допомоги для оздоровлення у загальному розмірі 8996,50 грн., з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 74 Кодексу законів про працю України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про відпустки" заробітна плата працівникам за весь час відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено законодавством, трудовим або колективним договором.

Порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв`язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Отже, суд зауважує, що середня заробітна плата є лише розрахунковою величиною, яка береться для розрахунку розмірів відповідних видів виплат згідно з Порядком № 100 (у даній справі - допомога для оздоровлення при наданні щорічної відпустки та заробітна плата за час відпустки).

Таким чином, вірним способом захисту, який застосовує суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 та ст. 245 КАС України буде присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час відпустки з 09.09.2022 року по 02.10.2022 року в сумі 194,64 грн. та допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки в сумі 8801, 86 грн., що загалом складає 8996, 50 грн., з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати ним понесено не було, отже, відшкодуванню вони не підлягають.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання дій протиправними та стягнення коштів - задовольнити повністю.

Визнати дії Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області стосовно відмови позивачу у здійсненні перерахунку середньої заробітної плати для оплати часу відпустки з 09.09.2022 року по 02.10.2022 року та виплати допомоги для оздоровлення, протиправними.

Стягнути з Світлодарської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області (, місцезнаходження: 84792, Донецька область, Бахмутський район, м. Світлодарськ, просп. Миру, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 23.06.2016 року Бахмутським МВ ГУ ДМС в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ) заробітну плату за час відпустки з 09.09.2022 року по 02.10.2022 року в сумі 194,64 грн. та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки в сумі 8801, 86 грн., що загалом складає 8996 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Повне судове рішення складене 5 квітня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч