Справа № 580/4715/22
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4715/22 Суддя першої інстанції: Тимошенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Глущенко Я.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправними та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2022 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправними та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, оформлене листом № 4209-4614/Л-02/8-2300/22 від 09.08.2022 року, щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком з урахуванням вимог частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2019-2021 роки та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 27.07.2022 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 застосовуючи показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2019-2021 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (ідентифікаційний код юридичної особи: 21366538) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно вимог пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІУ станом на 27.07.2022 (день призначення пенсії за віком).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

09 березня 2023 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 11215, від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що оскільки позивач вже отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», то вона не має права на отримання грошового допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розміні 10 місячних пенсій, станом на день її призначення.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років, то на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій та застосування нового середнього показника заробітної плати при переході на пенсію за віком право у позивача відсутнє.

Колегія суддів, вважає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 починаючи з 04.01.2011 року було призначено пенсію за вислугу років.

У зв`язку з працевлаштування позивача на посаду вчителя початкових класів за її заявою виплату пенсії було припинено з 10.01.2011 року.

27.07.2022 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до відповідача, в якій просила перерахувати пенсію за віком з урахуванням вимог частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2019-2021 роки та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій. В даній заяві також зазначила, що відповідно до чинного законодавства має право на одноразову грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій.

Рішенням від 04.08.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення, в якому зазначило, що оскільки ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років, то право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій та застосування нового середнього показника заробітної плати при переході на пенсію за віком відсутнє.

Листом від 09.08.2022 року №4209-4614/Л-02/8-2300/22 відповідач, повідомив позивача про те, що законодавчі підстави для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2019-2021 роки відсутні.

Вважаючи вказані відмови протиправними, позивач звернулась із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII, в редакції станом на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788-XII визначені види пенсій, зокрема: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV) встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведення на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону № 2262-ХІІ.

Так, позивачці вперше було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Водночас, за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV ОСОБА_1 вперше звернулась лише 27.07.2022 року. За таких обставин, застосування в спірних відносинах норм частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV є безпідставним.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 22 грудня 2015 року у справі № 21-4071а15 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Верховним Судом у постановах від 05 липня 2018 року у справі № 565/645/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 317/4184/16, від 31 травня 2019 року у справі № 344/7053/17 та № 263/16495/16-а та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Враховуючи, що за призначенням пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з наявними у матеріалах справи доказами, позивачка вперше звернулась 27.07.2022 року, колегія суддів дійшла до висновку про те, що остання має право на розрахунок заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії із урахуванням саме показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2019-2021 роки.

Разом з тим, варто зазначити, що відповідно до частини 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд заяви про призначення або перерахунок пенсії повинно прийматися у формі рішення (протоколу). Чинне законодавство не наділяє суб`єкта владних повноважень приймати нормативні та інші акти у формі листів, в іншому випадку направлення листа кваліфікується як протиправна бездіяльність щодо неприйняття рішення про призначення (перерахунок) пенсії чи про відмову.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернулась до Головного управління із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак відповідачем не прийнято жодного рішення, передбаченого частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV, а лише надіслано на адресу позивача лист від 09.08.2022 року, який має інформаційний характер, отже належним способом захисту порушеного права позивача є, визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення про призначення позивачеві пенсії відповідно до Закону № 1058-IV.

Щодо решти апеляційних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є, зокрема, отримання до моменту призначення пенсії за віком будь-якої пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.03.2020 у справі №175/4084/16-а(2-а/175/86/16), згідно з якою, умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, з 04.01.2011 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років, виплату якої було припинено з 10.01.2011 року у зв`язку з працевлаштування позивача на посаду вчителя початкових класів за її заявою.

Тобто до призначення позивачу пенсії за віком їй призначалась пенсія за вислугу років, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В апеляційній скарзі скаржником наголошено, що остання фактично не отримувала пенсії за період з 04.01.2011 року по 10.01.2011 року, втім такі доводи спростовують матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 , відповідно до яких, за 6 днів 2011 року ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 157,25 грн. пенсії, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.58, 59), у зв`язку з чим, позовні та апеляційні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Так, відповідно до матеріалів справи, за звернення до суду із даним позовом та апеляційною скаргою ОСОБА_1 було сплачено 992,40 грн. згідно платіжного доручення № 647 від 27.09.2022 року та 1488,60 грн. згідно квитанції № 6758-8083-2278-7747 від 26.01.2023 року, тобто всього 2481 грн., враховуючи, що колегією суддів задоволено 1 з 2 позовних вимог, відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 1240,50 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Харківського національного університету ОСОБА_1 - задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії за віком з урахуванням вимог частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2019-2021 роки та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 27.07.2022 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року застосовуючи показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2019-2021 роки.

У задоволенні іншої частини апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська 23, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1240,50 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

Я.Б.Глущенко

Повний текст рішення виготовлено 04 квітня 2023 року.