Справа № 640/11506/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про передачу адміністративної справи до іншого адміністративного суду

05 квітня 2023 року м. ДніпроСправа № 640/11506/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Офісу великих платників податків ДПС до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду з Окружного адміністративного суду міста Києва 04 квітня 2023 року надійшов адміністративний позов Офісу великих платників податків ДПС (далі позивач, Офіс ВПП ДПС) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач, Відділ) з такими вимогами:

- скасувати постанову державного виконавця від 07 лютого 2020 року про накладення штрафу на Офіс великих платників податків ДФС у розмірі 5100,00 грн;

- зобов`язати державного виконавця звернутися із відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження в порядку статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України;

- зупинити виконавче провадження до вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2020 року вказаний позов передано до Луганського окружного адміністративного суду з тих підстав, що Офісом ВПП ДПС оскаржується постанова про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 56589057 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом від 01 червня 2018 року по справі № 812/1696/13-а.

При цьому Окружний адміністративний суд міста Києва керувався положеннями частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із якою рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Суд вважає, що вказана адміністративна справа передана на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду помилково, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частинами першою та другою статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Суд звертає увагу, що вимоги даної статті спрямовані на виокремлення критеріїв визначення юрисдикції судів щодо розгляду справ, пов`язаних із оскарженням рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 1 Кодексу адміністративного судочинства України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Згідно із частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зі змісту положень статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регламентує питання розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів, слідує, що дана справа належить до предметної підсудності окружного адміністративного суду.

Частиною першою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Як вказано в позові та згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач та відповідач зареєстровані у місті Києві.

Отже, з урахуванням вимог частини першої статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України, вказана адміністративна справа територіально підсудна окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого охоплює м. Київ.

Таким судом згідно із Указом Президента України від 16.11.2004 №1417/2004 був Окружний адміністративний суд міста Києва.

Однак згідно із статтею 1 Закону України від 13.12.2022 № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до статей 2 та 3 цього Закону утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. Територіальна юрисдикція Київського міського окружного адміністративного суду поширюється на місто Київ.

Абзацом третім пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 13.12.2022 № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» установлено, що з дня набрання чинності цим Законом, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Таким чином судом встановлено, що на даний час вказана адміністративна справа територіально підсудна Київському окружному адміністративному суду.

Відповідно до частини першої статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Однак згідно із пунктом 1 частини третьої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Суд, який розглядає справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Zand проти Австрії» зазначив, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» (пункти 24-25 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України»).

Правила передачі справ з одного суду до іншого суду визначають норми статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пунктом 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що адміністративну справу № 640/11506/20 належить передати на розгляд Київському окружному адміністративному суду.

Керуючись статтями 29, 30, 171, 241-243, 248, 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу № 640/11506/20 за позовом Офісу великих платників податків ДПС до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії передати за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяК.О. Пляшкова