Справа № 460/18447/22
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/18447/22 пров. № А/857/18434/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року (суддя Комшелюк Т.О., ухвалене в м. Рівне) у справі № 460/18447/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 1), в якому просить суд: 1) визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, яке викладене в листі від 20 грудня 2021 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити й виплачувати ОСОБА_1 з 02 грудня 2021 року 19.05.2021 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно зі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю та станом на 01 січня 1993 року прожила в цій зоні не менше чотирьох років.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року у справі № 460/18447/22 позовну заяву задоволено частково: визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку від 06 грудня 2021 року №13. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, зазначає, що судом не взято до уваги, період з 01.09.1990 р. по 01.07.1992 р. у який позивач навчався у Рокитнівському медучилищі смт. Рокитно (що підтверджується копією диплома НОМЕР_1 ), територія якого відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції встановлено, що станом на 01.01.1993 р. період роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, становить 3 роки 2 місяці 6 днів ( з 19.06.1987 рр. по 25.08.1990 р.), тобто менше 4 років.

Скаржник посилаючись на правову позицію викладену у Постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, зазначає, що взаємозалік періодів роботи (проживання) в різних зонах небезпеки від радіоактивного забруднення Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачено.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та доводи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в селі Моквин Рівненського району Рівненської області, має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується посвідченням виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 17 липня 1993 року.

02 грудня 2021 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказана заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Разом з тим, рішенням від 06 грудня 2021 року№13 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Вказано, що права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку заявник не має, так як він не набув статусу потерпілої особи, оскільки станом на 01.01.1993 року не прожив/відпрацював 4 роки у зоні радіологічного контролю. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 20 грудня 2021 року №111650 позивачу повідомлено про відмову у призначенні пенсії.

Не погоджуючись з відмовою відповідача та вважаючи її протиправною, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача посвідчення громадянина у 198_р. (В-1 № НОМЕР_2 ), вказує на проживання/роботу позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, основною умовою видачі якого є проживання/ робота у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років..

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 9 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058) передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1058 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №796) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058. Згідно якої, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Абзацом 1 частини 1 статті 55 Закону №796 передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною 2 ст. 55 Закону №796 передбачено, що право на пенсію із зниженням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, спір між позивачем і відповідачем саме за наявними матеріалами справи виник з питання щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні посиленого радіологічного контролю та відповідно її права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1), яким передбачено, що при зверненні за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку, особи повинні надати Фонду наступні документи: - документ, що посвідчує особу ( паспорт); - документи про стаж роботи (трудова книжка); - посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи; - довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Статтею 15 Закону №796 передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зі змінами), при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особа надає, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями). Таким чином, право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається з урахуванням періодів проживання або роботи на території радіоактивного забруднення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, факт проживання, що підтверджується наданим позивачем паспортом серії НОМЕР_3 , виданий Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області 13 листопада 1997 року (період реєстрації в с. Моквин (зона посиленого радіологічного контролю) з 08.07.1992), посвідченням громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 198_ р., категорії 4, серії НОМЕР_4 , довідкою Березнівської міської ради від 01.12.2021 року №981, копією військового квитка позивача.

Як видно з копії військового квитка НОМЕР_5 , виданого 12 травня 1985 року, позивач у період з 12 травня 1985 року по 27 квітня 1987 року проходив строкову військову службу. Таким чином, суд першої інстанції вірно погодився з доводами відповідача 1, що початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки для визначення права на призначення пенсії не застосовується.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу від 06 грудня 2021 року ґрунтувалося на "відсутності у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, так як він не набув статусу потерпілої особи, оскільки станом на 01.01.1993 року не прожив/відпрацював на території зони посиленого радіологічного контролю 4 роки".

Згідно з вимогами ст. 15 Закону №796-ХІІ довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Відтак судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 21.11.2006 у справі №21-1048во06 та від 04.09.2015 у справі №690/23/15 та підтверджена Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17 та від 20.02.2018 у справі №599/564/17.

Матеріалами справи стверджується наявність у позивача посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 198_ р. (В-1 № НОМЕР_2 ). Основною умовою видачі такого посвідчення є проживання/ робота у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність такого посвідчення вказує на проживання/роботу позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років.

Тому, суд першої інстанції вірно визнав рішення від 06 грудня 2021 року №13 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно посилання апелянта на те, що судом не взято до уваги, що відповідно до копії диплома НОМЕР_1 у період з 01.09.1990 р. по 01.07.1992 р. позивач навчався у Рокитнівському медучилищі смт. Рокитно, територія якого відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про вищу освіту» диплом є документом про вищу освіту та видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію, відтак не належить до документів, які підтверджують період проживання потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні посиленого радіологічного контролю, та як наслідок дані диплому позивача не спростовують факту її постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, що підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 198_р. (В-1 № НОМЕР_2 ), що вказує на проживання/роботу позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах з зменшенням пенсійного віку від 06.12.2021 р. №213, є протиправним.

Крім цього, як вірно заначено судом першої інстанції, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, та з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, з урахуванням висновків викладених у судовому рішенні.

Враховуючи наведене вище колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, про підставність позовних вимог до часткового задоволення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2022 року у справі № 460/18447/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга