Справа № 480/7063/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 р. Справа № 480/7063/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року, головуючий суддя І інстанції: Воловик С.В., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 07.02.2022 року у справі № 480/7063/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу, та зобов`язати відповідача виплатити позивачу одноразову грошову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю як особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 60 мінімальних заробітних плат;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року у справі № 480/7063/21 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року у справі № 480/7063/21 скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що оскільки він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, та з 2019 року йому встановлена ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, то він має право на виплату передбачених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, та щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим 24.10.2019 року (а.с. 6).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 381820 від 01.10.2019 року, позивачу 26.09.2019 року встановлена ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 9).

29.06.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити йому у відповідності до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII одноразову грошову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю як особі, що стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, а також виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат (а.с. 27, 27 з.б.).

За наслідками розгляду вищевказаної заяви, відповідач своїм листом від 08.07.2021 року за №П/1629/1206-29 повідомив позивача про те, що виплата одноразової компенсації проводиться за єдиною заявою, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності на підставі необхідних документів.

Зазначено, що одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (Офіційний вісник України, 2015 р., № 40, ст. 1204), зокрема, особам з інвалідністю ІІ групи у розмірі 284,40 грн.

Враховуючи вищезазначене, повідомлено про неможливість визначення права позивача на призначення йому одноразової компенсації, оскільки минув визначений пунктом 3 Порядку №760 шестимісячний строк звернення за зазначеною допомогою з дати встановлення позивачу інвалідності ІІ групи (26.09.2019).

З питання виплати щорічної допомоги на оздоровлення зазначено, що вона виплачується позивачу у розмірі, визначеному у відповідності до пункту 10 Порядку № №760, а саме 120,00 грн. як для особи з інвалідністю І-ІІ груп. (а.с. 13-14).

Вважаючи, що має місце протиправна бездіяльність з боку відповідача щодо невиплати позивачу передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, та щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з висновку про відповідність дій відповідача при розгляді заяви позивача від 29.06.2021 року критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові підстави та порядок компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім`ям у зв`язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення таким особам визначені у ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991р. №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).

Оскільки доводи апеляційної скарги зведені до того, що на переконання позивача, він має право на виплату передбаченої статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, та щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, колегія суддів вважає доцільним першочергово зазначити наступне.

Колегія суддів зазначає, що статтею 48 Закону №796-ХІІ у редакції від 25 березня 1999 року, передбачалось, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах:

- інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат;

- інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат;

- інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат;

- дітям-інвалідам - 10 мінімальних заробітних плат;

- сім`ям, які втратили годувальника, - 60 мінімальних заробітних плат;

- батькам померлого - 30 мінімальних заробітних плат.

У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника. Виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Разом з цим, на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності 26.09.2019 року, та звернення його до відповідача 29.06.2021 року із заявою про виплату одноразової компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю, та допомоги на оздоровлення, згідно статті 48 Закону №796-ХІІ зазначена стаття має іншу редакцію.

Так, згідно статті 48 Закону №796-XII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року №760 затверджено Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян (далі Порядок №760) пунктом 4 якого передбачено, що одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (Офіційний вісник України, 2015 р., № 40, ст. 1204).

Колегія суддів зазначає, що оскільки положення Закону України від 21 квітня 2016 року №1339-VIII, яким статтю 48 Закону №796-ХІІ викладено у новій редакції, за змістом якої повноваження щодо визначення порядку виплати і розміру одноразової компенсації за шкоду здоров`ю та щорічної допомоги на оздоровлення були делеговані Кабінету Міністрів України неконституційними не визнавались, підстави для виплати позивачеві зазначеної компенсації у розмірі, що відрізняється від встановлених у постанові Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року №285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» відсутні.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп було надано тлумачення частині першій статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі. Треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини цього Рішення).

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової компенсації як громадянину, який віднесений до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 29.06.2021 року (посвідчення серія НОМЕР_1 видане 24.10.2019 року (а.с. 6)), то і розмір такої компенсації повинен визначатися відповідно до законодавства, чинного на момент звернення заінтересованої особи з такою заявою.

Аналогічний правовий висновок був наведений Верховним Судом у постанові від 11 серпня 2021 року у справі №214/4242/16-а.

Положеннями вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 №285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) установлено такі розміри виплат, передбачених статтями 36 і 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи:

особам з інвалідністю I групи - 379,3 гривні;

особам з інвалідністю II групи - 284,4 гривні;

особам з інвалідністю III групи - 189,6 гривні;

дітям з інвалідністю - 1264 гривні;

сім`ям, які втратили годувальника, - 7586 гривень;

батькам померлого - 3792 гривні.

Таким чином, положення ст. 48 Закону №796-ХІІ в редакції, станом на час спірних відносин, не містить положень щодо виплати одноразової компенсації інвалідам ІІ групи, у розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (ЗП України, 1996 р., № 15, ст. 411) також є помилковими, оскільки зазначена постанова визнана такою, що втратила чинність саме вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 №285.

За наслідками розгляду заяви позивача від 29.06.2021 року про виплату передбаченої статтею 48 Закону №796-ХІІ одноразової грошової компенсації, відповідач у своєму листі від 08.07.2021 року за №П/1629/1206-29 також повідомив позивача про те, що одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (Офіційний вісник України, 2015 р., № 40, ст. 1204), а саме - особам з інвалідністю ІІ групи у розмірі 284,40 грн.

При цьому відповідачем у листі зазначено, що виплата одноразової компенсації проводиться за єдиною заявою, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності на підставі необхідних документів.

Відмовляючи у виплаті вищевказаної одноразової компенсації відповідачем зазначено про неможливість визначення права позивача на призначення йому одноразової компенсації, оскільки минув визначений пунктом 3 Порядку №760 шестимісячний строк звернення за зазначеною допомогою з дати встановлення позивачу інвалідності ІІ групи (26.09.2019).

Отже, підставою відмови у виплаті позивачеві вищевказаної одноразової компенсації став не заявлений позивачем розмір компенсації у 60 мінімальних заробітних плат, а висновок відповідача про пропуск позивачем встановленого пунктом 3 Порядку №760 шестимісячного строку звернення за цією виплатою.

Так, як вказувалось вище, статтею 48 Закону №796-XII передбачено, що компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

За правилами пункту 3 Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року №760 виплата одноразової компенсації здійснюється за заявою, форма якої затверджується Мінсоцполітики, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Не є спірною обставиною у цій справі, що інвалідність позивачу, згідно довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААБ № 381820 від 01.10.2019 року, встановлена - 26.09.2019 року (а.с. 9), водночас із заявою про виплату вищевказаної компенсації позивач звернувся до відповідача 29.06.2021 року, тобто з пропуском встановленого пунктом 3 Порядку №760 шестимісячного строку.

Водночас приписами пункту 3 Порядку №760 встановлено, що виплата одноразової компенсації здійснюється за заявою, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга позивача не містить жодних доводів з приводу пропуску ним вищевказаного шестимісячного строку, та не обґрунтовує в чому полягає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права під час вирішення позовних вимог в цій частині.

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на положення частини 1 статті 308 КАС України, яка передбачає, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відповідність дій відповідача при розгляді заяви позивача від 29.06.2021 року у вищевказаній частині критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Що стосується виплати позивачеві на підставі статті 48 Закону №796-XII щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи у виплаті вищевказаної допомоги у заявленому позивачем розмірі, відповідачем у листі від 08.07.2021 року №П/1629/1206-29 зазначено, що вищевказана допомога виплачується позивачу у розмірі, визначеному у відповідності до пункту 10 Порядку № №760, а саме 120,00 грн. як для особи з інвалідністю І-ІІ груп. (а.с. 13-14).

Так, колегія суддів зазначає, що починаючи з 01 січня 2015 року стаття 48 Закону №796-ХІІ не містить положень щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах кратних до мінімальної заробітної плати. Аналогічний висновок був наведений Верховним Судом у постанові від 11 серпня 2021 року у справі №214/4242/16-а.

Пунктом 10 Порядку № №760 передбачено, що щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, - в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. № 562Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Офіційний вісник України, 2005 р., № 28, ст. 1636) (далі Постанова № 562).

Пунктом 1 Постанови № 562 установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення:

- особам з інвалідністю I і II групи - 120 гривень;

- учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 - 100 гривень;

- особам з інвалідністю III групи та дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою - 90 гривень;

- учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, віднесеним до категорії 3 та кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році - 75 гривень.

Таким чином, враховуючи, що станом на час виникнення спірних відносин приписи статті 48 Закону №796-ХІІ не містять положень щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема особам з інвалідністю II групи у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, беручи до уваги, що виплата вищевказаної допомоги позивачу проводиться у встановленому чинними нормативними актами розмірі, що позивачем не заперечуються, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем обґрунтовано відмовлено у виплаті позивачеві вищевказаної допомоги у заявленому ним розмірі, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, та правильності рішення суду не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року у справі № 480/7063/21 суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року у справі № 480/7063/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді Я.М. Макаренко З.О. Кононенко