Справа № 240/17562/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111060000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.
Ухвалою суду від 25 жовтня 2022 року суд призначив справу до розгляду у судовому засіданні.
У судове засідання прибув представник відповідача, яка проти задоволення позову заперечувала.
Позивач у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
01 листопада 2022 року на електрону адресу суду надійшла заява представника позивача про відкладення розгляду справи з огляду на те, що вона перебуває за кордоном.
За результатами вивчення зазначеної заяви суд залишив її без розгляду, оскільки така не підписана кваліфікаційним електронним підписом.
Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно частини 9 цієї правової норми, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відтак, 01 листопада 2022 року суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження розгляду справи у порядку письмового провадження та зобов`язав представника відповідача надати суду додаткові пояснення щодо суті спору.
На виконання протокольної ухвали суду представником відповідача 11 та 25 листопада 2022 року подані додаткові пояснення.
Також 25 листопада 2022 року представник відповідача подала клопотання про заміну відповідача.
За результатами вивчення зазначеного клопотання суд запропонував позивачу замінити первісного відповідача належним та зупинив провадження у справі до дат и отримання інформації про прийняте позивачем рішення.
07 березня 2023 року до суду надійшли заперечення позивача на клопотання (заяву) відповідача, у яких позивач просить відмовити в задоволенні клопотання щодо заміни відповідача.
Ухвалою суду від 07 березня 2023 року суд поновив провадження у справі, залучив до участі у справі як другого відповідача Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області (далі відповідач 2, ГУ ДПС у Житомирській області) та визначив останньому строк для подання відзиву на позов.
29 березня 2023 року до суду надійшов відзив ГУ ДПС у Житомирській області, в якому наведені заперечення проти задоволення позову. Зауважує, що позивач у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання такого, мав можливість повторно сформувати та подати Звіт з виправленими даними. Отже позивач мав подати Звіт із зазначенням типу форми «скасовуючий», який є підставою для повного скасування інформації, що попередньо була подана до органів доходів і зборів у формі «початкова». Однак, таким правом позивач не скористався. Вимога про коригування індивідуальної картки платника податків шляхом зменшення грошового зобов`язання з єдиного внеску також задоволенню не підлягає, оскільки є аналогією порушеного питання про визнання протиправними дій щодо невизнання звіту недійсним, а тому не є необхідною.
За результатами вивчення матеріалів справи, суд установив, що позивач з 16 січня 2010 року зареєстрований як фізична особа підприємець та з 19 квітня 2010 року перебуває на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності платник єдиного внеску у Головному управлінні Державної податкової служби у Житомирській області, який обрав спрощену систему оподаткування єдиний податок (перша група) з 01 грудня 2012 року.
З 22 листопада 2016 року позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком.
15 лютого 2022 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою визнати нечинним зазначений звіт та відкоригувати його інтегровану картку платника податків шляхом виключення з неї задекларованої суми єдиного внеску.
Листом від 18 травня 2022 року ДПС України у задоволенні заяви відмовила, посилаючись на самостійне визначення платником бази нарахування єдиного внеску.
Уважаючи такі дії протиправними, ФОП ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 2464-VI).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Поряд із цим, процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі Інструкція).
За приписами підпункту 3 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, яка кореспондується з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування.
Таким чином, платниками єдиного податку є будь-які фізичні особи підприємці не залежно від того, яку вони обрали систему оподаткування.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України № 2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відтак, аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що звільнення фізичної особи підприємця від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох визначених умов, зокрема: по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Водночас, суд зауважує, що виключення з вказаної категорії осіб становлять тільки ті фізичні особи підприємці, які добровільно беруть участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Поряд із цим, розділом V Інструкції передбачені умови, порядок та підстави добровільної сплати єдиного внеску та порядок укладення договорів про добровільну участь.
Разом з тим, порядок укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлений частиною 3 статті 10 Закону України № 2464-VI, а саме особи, зазначені в частині 1 цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.
При цьому, з особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відтак, слід акцентувати увагу на тому, що добровільній участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування особи, яка виявили бажання бути платниками єдиного внеску, повинно передувати подання такою особою заяви та в свою чергу укладення з нею договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З аналізу наведених норм слідує висновок, що фізичні особи підприємці можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду Верховним Судом, зокрема, у справах №806/1503/16, № 806/2169/16.
У постановах від 04 вересня 2019 року і 05 листопада 2018 року, відповідно, ухвалених за результатами касаційного розгляду зазначених справ, Верховний Суд зазначив, що добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає собою укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Подання особою звітів не свідчить про її добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, як наслідок, не свідчить про наявність обов`язку зі сплати ЄСВ.
Такий висновок підтримується судом касаційної інстанції і у справі №240/4809/19, оскільки добровільна участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування це можливість забезпечити страховий стаж та створити умови для збільшення розміру майбутньої пенсії. Якщо особа у певні періоди не сплачувала страхові внески, то єдиною можливістю для включення цих періодів до страхового стажу є добровільна сплата таких внесків.
Надаючи правову оцінку твердженню позивача про відсутність можливості виправити помилку, яка полягає у визначенні суми грошового зобов`язання зі сплати єдиного внеску за 2019 рік, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Положеннями розділу V цього Порядку врегульовано витання виправлення помилок у Звітах.
Відповідно до статті 298 розділу XIV Податкового кодексу України, законів України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 19 вересня 2019 року №115-ІХ щодо подання єдиної звітності з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і податку на доходи фізичних осіб», «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо подання єдиної звітності з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і податку на доходи фізичних осіб» від 19 вересня 2019 року №116-ІХ Міністерство фінансів України 09 грудня 2020 року прийняло наказ №752, яким внесло зміни до форми податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 19 червня 2015 року №578.
Відповідні зміни обумовили подання як додатку до декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця Відомостей про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного податку.
Як убачається зі змісту форми таких Відомостей, вона передбачає подання уточнюючої інформації до податкових (звітних) періодів без обмеження їх будь-якими часовими термінами, а розділ 10 надає можливість як зменшити так і збільшити суму єдиного внеску у зв`язку з виправленням помилки.
Отже на законодавчому рівні визначено механізм внесення змін до податкової звітності у тому числі щодо розміру сум грошових зобов`язань зі сплати єдиного внеску, а саме шляхом подання такої з позначкою «уточнююча».
При цьому до позовної заяви не додано доказів на підтвердження того, що позивач у визначеному законодавством порядку звертався до контролюючого органу шляхом подання податкової звітності з позначкою «уточнююча» та отримав відмову в її прийнятті.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач не довів порушення його прав оскаржуваними діями відповідачів, а обраний ним спосіб захисту не відповідає визначеному чинними нормами права, що виключає правові підстави для задоволення позову.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис