Справа № 161/11980/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/11980/21 пров. № А/857/16629/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року, ухвалене суддею Сорока Ю.Ю. у м. Луцьку Волинської області о 12:06, повний текст якого складений 31 жовтня 2022 року, у справі № 161/11980/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправними, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), у якому просив визнати протиправним рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого протоколом від 26.06.2020 у №4 про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік з 08.08.2006; зобов`язати житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити дату зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 на 26.05.2000. Стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2021 року та додатковим рішенням цього ж суду від 28 жовтня 2021 року, залишеними без змін постановою Волинського апеляційного суду від 12 січня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 оформленого протоколом від 26 червня 2020 року №4, про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік з 08 серпня 2006 року. Зобов`язано вищевказану житлову комісію змінити зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 на 26 травня 2000 року. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2022 року частково задоволено касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 . Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2021 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 12 січня 2022 року скасовано, провадження у справі закрито. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року справу передано для продовження розгляду до Волинського окружного адміністративного суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого протоколом від 26.06.2020 №4 про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік з 08.08.2006. Зобов`язано житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити дату зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 на 26.05.2000. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову в цій частині відмовити.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 26.07.1995 ОСОБА_1 було заховано курсантом до Академії прикордонних військ України.

По закінченню навчання та перебуваючи у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рапорту від 04.10.1999 року, згідно витягу із протоколу від 26.05.2000 №6 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 позивача поставлено на квартирний облік у складі сім`ї з однієї людини у загальному порядку (т.1 а.с.12-14).

Згідно витягу з протоколу від 30.09.2009 №8 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача знято з квартирного обліку в м. Луганськ та направлено його житлову справу до нового місця служби м. Одеса (т.1 а.с.15).

04.11.2009 року ОСОБА_1 було видано довідку №80 про те, що він перебував на квартирному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_2 ) з 26.05.2000 по 30.09.2009 року (т.1 а.с.16).

Відповідно до витягу з протоколу від 02.07.2010 року №6 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 позивача, на підставі його рапорту від 17.06.2010 (реєстраційний №2243), в порядку п.26 Постанови КМУ №1081 від 03.08.2006 зараховано на квартирний облік військовослужбовців та членів їх сімей, із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 26.05.2000 року (т.1 а.с.17-18).

Згідно довідки від 26.11.2014 №721/165 ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 з 26.05.2000 по 21.11.2014 складом сім`ї з трьох осіб. Знятий з квартирної черги рішенням житлової комісії від 21.11.2014 №10 (т.1 а.с.19).

Як вбачається із витягу з протоколу від 27.02.2015 №2 засідання житлової комісії Харківського прикордонного гарнізону ДПС України позивача зараховано в загальному порядку на квартирний як особу яка потребує поліпшення житлових умов в м. Харкові зі збереженням часу перебування на обліку з 26.05.2000 (т.1 а.с.20-21).

Відповідно до витягу з протоколу від 26.06.2015 №4 засідання житлової комісії Харківського прикордонного гарнізону ДПС України позивача знято з квартирного обліку у зв`язку вибуттям для проходження служби до військової частини № НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ), а також надано йому довідку від 24.07.2015 №721/100 про те, що він у період з 26.05.2000 по 26.06.2015 перебував на квартирному обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.1 а.с.22-23).

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 20.05.2015 №146-ОС ОСОБА_1 зараховано до списку особового складу та поставлено на фінансове забезпечення (т.1 а.с.24).

Із витягу з протоколу від 09.12.2015 №3 засідання житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону ДПС України слідує, що позивача зараховано на квартирний облік зі збереженням черги з 26.05.2000 (т.1 а.с.25-26).

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 від 06.04.2020 №1 ОСОБА_1 виключено зі списку осіб, яких зараховано на квартирний облік у зв`язку з вибуттям до нового місця служби, а також надано позивачу довідку від 15.04.2020 №98 про те, що він перебував при ІНФОРМАЦІЯ_9 на квартирному обліку з 26.05.2000 (т.1 а.с.27-28).

Відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 від 15.05.2020 №286-ос, позивача зараховано до списку особового складу та призначено начальником відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу (т.1 а.с.29).

Зі змісту довідки від 25.05.2020 №12/292 слідує, що позивач має військове звання підполковник, його загальна вислуга складає: 31 рік 01 місяць 17 днів, а календарна: 24 роки 09 місяців 29 днів (т.1 а.с.30).

Судом також встановлено, що 11.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з рапортом про зарахування на квартирний облік зі збереженням часу перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби, а з саме з 26.05.2000 (т.1 а.с.31).

Однак, як вбачається із витягу з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.06.2020 року №4 позивача зараховано на квартирний облік з 08.08.2006 (т.1 а.с.32).

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.12.2020 №8 ОСОБА_1 знято з квартирного обліку у зв`язку з переведенням до нового місця проходження військової служби, а також надано йому довідки від 06.01.2021 №1 та №2 про те, що він перебував на квартирному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 з 26.06.2020 по 16.12.2020 зі складом сім`ї 3 (три) особи та житловою площею у м.Луцьк не забезпечувався (т.1 а.с.33-34).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Львівської загальногарнізонної житлової комісії Західного регіонального управління ДПС України від 01.03.2021 №2 позивача зараховано на квартирний облік в загальному порядку з 26.06.2020 (т.1 а.с.35-36).

У зазначеному вище витязі з протоколу зауважено, що у зв`язку із розбіжностями у протоколі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.06.2020 №4 та довідкою від 06.01.2021 №2 щодо зарахування на квартирний облік, вирішено запропонувати позивачу надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідний запит та повторно розглянути дане питання після отримання відповіді на нього.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням скасувати рішення житлової комісії щодо зарахування його на квартирний облік від 26.06.2020 Протокол №4 та поновлення на квартирному обліку з 26.05.2000, проте як слідує із витягу з протоколу №1 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.02.2021 відповідну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення (т.1 а.с.37).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 станом на день розгляду даної справи житло, у зв`язку з проходженням військової служби, не отримував.

Так, у відповідь на адвокатський запит представника позивача, ІНФОРМАЦІЯ_12 , листом від 02.06.2021 №702/4936 повідомив, що ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік в загальному порядку з 08.08.2006, із дати набрання чинності Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 №1081, пунктом 26 якого передбачено можливість збереження часу перебування за попереднім місцем служби (т.1 а.с.39).

ОСОБА_1 , вважаючи рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 26.06.2020 у №4, про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік з 08.08.2006 в частині визначення дати зарахування на квартирний облік протиправним, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у рішенні від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004 (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів) вказав, що визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі і права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Спеціальним законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з абзацом першим пункту 1 статті 12 Закону № 2011-XII, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Питання розподілу та надання житлових приміщень регулюється нормами Житлового кодексу Української РСР.

За правилами ст. 43 Житлового кодексу громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Постановою КМУ від 03.08.2006 №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок) який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Відповідно до пунктів 22-25 Порядку, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави зарахування на облік, вид черговості, а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. На кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа.

Відповідно до п.26 Порядку, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Відповідно до постанови КМУ від 03.08.2006 №1081 Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, з метою приведення нормативно-правових актів Адміністрації Державної прикордонної служби України у відповідність до чинного законодавства, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №1040 від 20.12.2007 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України (далі Інструкція)

Згідно п.1.4 Інструкції, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Відповідно до п.3.6 Інструкції датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією органу Державної прикордонної служби винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Відповідно до п. 3.9 Інструкції, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаному з переїздом в іншу місцевість, зараховуються на облік за новим місцем служби разом із членами їх сімей зі збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового або позачергового отримання житла.

При цьому облікова справа направляється начальником органу Державної прикордонної служби до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування органу Державної прикордонної служби до військового комісаріату.

Разом з тим, відповідно до п. 1.7 Інструкції, - усі питання, пов`язані з наданням та забезпеченням житловою площею військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби та перебування на обліку житловими комісіями органів Держприкордонслужби або в судовому порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_12 (військова частина НОМЕР_1 ), приймаючи оскаржуване рішення, яким не враховано строк перебування позивача на квартирному обліку в період з 26.05.2000 по 08.08.2006, порушила вимоги Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, та Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України №1040 від 20.12.2007.

Слід зазначити, що рішення відповідача призводить до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.

Відтак, оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст. 2 КАС України, що має наслідком його скасування.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача є визначення житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язання змінити дату зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 на належну - 26.05.2000.

Слід зазначити, що задоволення цих позовних вимог не буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі №161/11980/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний