Справа № 200/435/22
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року справа №200/435/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 200/435/22 (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій (далі ГУДПС у Донецькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2021 року № 12466/05-99-09-01/ НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій в сумі 500000 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 року позов задоволений: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУДПС у Донецькій області від 26.10.2021 року № 12466/05-99-09-01/ НОМЕР_1 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 500000 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального, процесуального права. Апелянт зазначив, що позовні вимоги позивач обгрунтовує використанням пального для власних потреб шляхом розливу палива при поставці, безпосередньо в баки транспортних засобів, без зберігання палива за місцем перевірки. Приписами Інструкції № 281/171/578/155 не передбачено відпуск (відвантаження) нафтопродуктів з автоцистерни безпосередньо в паливні баки транспортних засобів. За змістом положень указаної Інструкції таке відвантаження з автоцистерни відбувається безпосередньо в спеціальні резервуари. При здійсненні аналізу постачальників пального ФОП ОСОБА_1 встановлено відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників на місці відпуску пального наливом з акцизного складу на транспортних засобах, відповідно до яких відбувалось відвантаження пального, що також унеможливлює заправляння у паливні баки транспортних засобів. Встановлено що постачальник пального здійснював реалізацію пального (відпуск/відвантаження) з акцизного складу пересувного в зазначені вище ємності/резервуари, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за умовами оподаткування (2) «0» та напрям використання (3) «0», що виключає можливість реалізацію в паливні баки транспортних засобів. Отже, суб`єктам господарювання, які здійснюють зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, з 01.04.2020 для уникнення фінансової відповідальності необхідно провадити зазначений вид діяльності виключно за наявності відповідної ліцензії.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмовго провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований в якості Фізичної особи-підприємця, ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

ГУДПС у Донецькій області прийнято наказ від 21.09.2021 року № 1643-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » за адресою АДРЕСА_1 з 22.09.2021 року тривалістю не більше 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.07.2019 року по 01.10.2021 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, та контролю за дотриманням платником податків порядку здійснення обігу підакцизних товарів (а.с. 23).

З 01.07.2019 року по 01.10.2021 року ГУДПС у Донецькій області проведено фактичну перевірку, за результатами якої складено акт від 04.10.2021 року № 11119/05/99/34/09/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення ч. 1, 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме зберігання пального в період з 03.04.2020 по 09.10.2020 на господарському об`єкті без наявності відповідної ліцензії (а.с. 25-28).

На підставі акту перевірки ГУДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.10.2021 року № 12466/05-99-09-01/ про застосування до позивача адміністративного штрафу та інших санкцій в сумі 500000 грн. (а.с. 36)

За пп. 19-1.1.16 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Згідно п.п. 20.1.4, 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПКУ контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п. 75.1 ст. 75 ПКУ).

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 ст. 75 ПКУ).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п. 80.1 ст. 80 ПКУ).

За пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Згідно наказу ГУДПС у Донецькій області від 21.09.2021 року № 1643-п підстава перевірки - з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, та контролю за дотриманням платником податків порядку здійснення обігу підакцизних товарів.

Зазначена норма передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Таким чином, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального), що узгоджується з правовою позицією в постановах Верховного Суду від 12.08.2021 року у справі № 140/14625/20, від 10.04.2020 року у справі № 815/1978/18.

За п. 80.7 ст. 80 ПКУ фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб (п. 81.1 ст. 81 ПКУ).

За матеріалами справи позивач особисто розписався в направленнях на перевірку від 21.09.2021 року № 2065, № 2066 в тому, що йому пред`явлені службові посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу від 21.09.2021 року № 1643-п.

Таким чином, під час проведення фактичної перевірки посадовими особами ГУДПС дотримано вимоги законодавства.

За п. 82.3 ст. 82 ПКУ тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб. Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Підставами для подовження строку перевірки є заява суб`єкта господарювання (у разі необхідності подання ним документів, які стосуються питань перевірки (пп. 82.3.1 ст. 82 ПКУ).

Згідно п. 85.2, п. 85.4 ст. 85 ПКУ платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

За матеріалами справи в день початку перевірки 22.09.2021 року відповідачем запитано у ФОП ОСОБА_1 певні первинні документи, які, як зазначає сам позивач, він надав електронним відправленням 24.09.2021 року.

Щодо строку проведення перевірки та реєстрації акту за її наслідками судом не встановлено порушень.

Згідно п. 86.1. статті 86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За п. 86.5 ст. 86 ПКУ акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Акт про результати фактичної перевірки зареєстрований в органі ДПС за № 11119/05/99/34/09/ НОМЕР_1 04.10.2021 року, тобто на наступний робочий день після завершення перевірки (2 та 3 жовтня 2021 вихідні дні).

Таким чином, перевірку проведено ГУДПС у Донецькій області на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством.

За ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481) ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик

Ліцензії на право виробництва пального видаються, призупиняються та анулюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 481 оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

За п.п. 14.1.6 статті 14 ПКУ акцизний склад - це: б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом, зокрема: г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої; ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Згідно абз. 9 ч. 2 статті 17 Закону № 481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

За договором купівлі-продажу від 01.08.2008 року ФОП ОСОБА_1 належить нежитлова будівля (склад), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 143).

Між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «РІДА ГРУПП» укладено договір постачання нафтопродуктів від 04.03.2020 року № 2020-0403/1 (а.с. 147-151).

ГУДПС у Донецькій області видано позивачу ліцензію від 12.10.2020 року на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки з терміном дії з 13.10.2020 року до 13.10.2025 року (а.с. 37).

З дослідження видаткових накладних та товарно-транспортних накладних на відпуск пального Форма № 1-ТТН (нафтопродукт) податковим органом встановлено, що постачальником ТОВ «РІДА ГРУПП» протягом 2020-2021 років постачалось на адресу позивача дизельне пальне, зокрема у період з 05.03.2020 по 09.10.2020 коли ФОП ОСОБА_1 не мав ліцензії (а.с. 184-229).

Позивач факт покупки пального у вказаний період не заперечує, тобто це питання не є спірним у справі. Однак позивач зазначає, що використовував придбане пальне в господарській діяльності під час надання транспортних послуг, одразу заливши його у паливні баки свого автотранспорту.

Відповідач вказує, що фактично за вказаною вище адресою розташовані дві металеві ємності на загальну місткість 20000 літрів, у яких зберігається дизельне пальне. З`єднані ємності системою шлангових вузлів та смикаються через паливний насос надалі з можливістю заправки автотранспортних засобів за допомогою паливнозаправного крану безпосередньо до паливних баків.

На думку відповідача, саме факт придбання пального та наявність ємності для зберігання пального підтверджують вчинення позивачем порушення - зберігання пального без наявності ліцензії.

Також ГУ ДПС посилається на договір позивача з ТОВ «РІДА ГРУПП», в п. 5.2 якого вказано, що Продавець проводить прийомку товару по кількості у відповідності з умовами «Інструкції про порядок приймання транспортування, зберігання, відпуску і обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» № 281/171/578/155 (а.с. 148).

Приписами вказаної інструкції не передбачено відпуск (відвантаження) нафтопродуктів з автоцистерни безпосередньо в паливні баки транспортних засобів. За змістом положень указаної Інструкції таке відвантаження з автоцистерни відбувається в спеціальні резервуари.

При здійсненні аналізу постачальників ФОП ОСОБА_1 встановлено відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників на місці відпуску пального наливом з акцизного складу на транспортних засобах відповідно до яких відбувалось відвантаження пального, що також унеможливлює заправляння у паливні баки транспортних засобів.

Суд критично відноситься до таких доводів відповідача, оскільки факт порушення має бути встановлений безпосередньо, а не на підставі припущень того, яким чином відбувались якісь події, навіть якщо ці припущення є логічними.

При цьому, відповідачем не спростовано можливість позивача зберігати пальне безпосередньо в транспортних засобах.

Диспозиція статті, відповідальність за якою застосована до позивача, визначає зберігання пального без наявності ліцензії.

Таким чином, саме факт зберігання пального в конкретний час в конкретному місці має бути встановлений під час перевірки.

Крім того, суб`єкт владних повноважень має приймати рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Цей критерій вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які встановлюють факт зберігання позивачем пального без наявності ліцензії у період з 05.03.2020 року по 09.10.2020 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУДПС у Донецькій області від 26.10.2021 року № 12466/05-99-09-01/ про застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 500000 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 200/435/22 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 5 квітня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв