Справа № 345/4118/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 345/4118/22 пров. № А/857/4517/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Кахнич Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2023 року у справі за його позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови,

суддя у І інстанції Онушканич В.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Калуш,

дата складення повного тексту рішення 15 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

09 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Войцеховської Н.С. (далі Інспектор) серії ЕАР № 6226692 від 29 листопада 2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2023 року у справі № 345/4118/22 у задоволені вказаного позову ОСОБА_1 було відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який просив таке скасувати та прийняте нове рішення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права. На думку скаржника, постанова є незаконною. При цьому стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази наявності дорожніх знаків 5.46, 5.50, 5.51, 5.52 щодо позначення ділянки 82 км автодороги Н-10, як населеного пункту село Майдан Тисменицького району Івано-Франківської області, що унеможливлює притягнення його до відповідальності за порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР), оскільки згідно із вказаною нормою саме у населених пунктах дозволяється рух транспортних засобів із швидкістю не більше 50 км/год.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 29 листопада 2022 року Інспектором винесено постанову серії ЕАР №6226692 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн за те, що 29 листопада 2022 року о 14:25:35 у с. Майдан, на 82 км дороги Н-10, керуючи транспортним засобом PEUGEOT 206, д.н.з. НОМЕР_1 , він рухався зі швидкістю 77 км/год та перевищив встановлені обмеження швидкості руху. Швидкість руху вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості приладом TruCAM II LTI 20/20 серії ТС 008453, чим порушив пункт 12.4. ПДР.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як слідує з оскаржуваної постанови, вчинення позивачем адміністративного правопорушення (перевищення максимально допустимої швидкості руху у населеному пункті) встановлено технічним приладом TruCam ІІ LTI 20/20 (серійний номер ТС008453).

Згідно із фотофіксацією приладу TruCam ТС008453 29 листопада 2022 року транспортний засіб PEUGEOT 206, д.н.з. НОМЕР_1 рухався у населеному пункті зі швидкістю 77 км/год.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

У відповідності до наявного у матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/25198 від 114 січня 2022 року, яке дійсне до 11 січня 2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam ІІ LTI 20/20 № ТС008453 відповідає вимогам технічної документації.

Згідно із Методичними рекомендаціями щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15м до 1200м.

Також лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ.1-2903-2021. Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20», який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювання техніки за № У3197-12.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/25198, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський Державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ») від 11 січня 2022 року та чинного до 11 січня 2023 року лазерний вимірювач TruCAM LTI 20/20 № ТС008453 є придатним до застосування.

Саме за допомогою цього вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 із серійним номером №ТС008453 була виміряна швидкість руху транспортного засобу позивача, про що і було зазначено посадовою особою відповідача у оспорюваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з урахуванням наявності сертифікату перевірки, сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку вказаного вимірювального приладу апеляційний суд дійшов висновку про наявність у відповідача достатніх, належних та допустимих доказів, які вказують на вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що ділянка автодороги Н-10 82 км з координатами широта 49° 0 35.08 N та довгота 24° 34 07.60 Е не перебуває у межах населеного пункту, оскільки це не відповідає фактичним обставинам.

Долучені до апеляційної скарги фотоматеріали на підтвердження відсутності відповідних дорожніх знаків на позначення населеного пункту не спростовують вказаних висновків, оскільки такі датовані 01 березня 2023 року та не мають географічної прив`язки.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, доводи, на які посилається скаржник, є надуманими і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи публічно-правовий спір, що розглядається, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2023 року у справі № 345/4118/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк