Справа № 340/9671/21
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2023 року м. Дніпросправа № 340/9671/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Боровська М.С.,

за участі представника позивача Кисельова А.В.,

представника відповідача Момот О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року в адміністративній справі № 340/9671/21 (суддя І інстанції Жук Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькхліб» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача:

- № 4, відповідно до якого визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств в сумі 17 095 837 грн, в т.ч. 16 555 668 грн основного платежу і 540 169 грн штрафних санкцій;

- № 4, відповідно до якого визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 10 622 025 грн, в т.ч. 8 497 620 грн основного платежу і 2 124 405 грн штрафних санкцій.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року позов задоволений повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги відповідач зазначив, що перевіркою не встановлено джерело походження/виробника насіння соняшника та кукурудзи, придбання яких задокументовано накладними, виписаними із використанням реквізитів ТОВ "Маслодар 2019", ТОВ "Олійниця Преміум", ТОВ "Лонвенс", ФГ "Галоагро Бізнес", ТОВ "Черкасихліб ТД", ФГ "Зерносвіт+", СТОВ "Тясмин", ФГ "Золото ниви", ТОВ "Агроном Солюшн", ФГ "Нива Агроплюс", та не підтверджено легальність руху товарів в "ланцюгу" постачання від виробника до ТОВ "Хмельницькхліб". Зазначені вище контрагенти фактично продукцію не поставляли. Дані суб`єкти господарювання введені в "ланцюг" постачання з метою підміни товарних позицій, та як наслідок формування податкового кредиту кінцевим споживачам підприємствам реального вектору економіки необхідною для них номенклатурою постачання, в тому числі і ТОВ Хмельницькхліб".

Отже, зазначене вище свідчить про невідповідність і недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ та з податку на прибуток поданих до контролюючого органу, та фіктивність документально оформлених операцій між ТОВ "Хмельницькхліб" та вищевказаними контрагентами, а тому податкові повідомлення-рішення є правомірними і не підлягають скасуванню.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницькхліб» зареєстроване як юридична особа з 08.05.2019, у перевіряємий період було платником податку на додану вартість та податку на прибуток. (т. № 1 а.с. 90-91, 93)

На підставі наказу Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 01.07.2021 № 746-п і направлень від 09.07.2021 № 1270, № 1271, № 1272, № 1273 та № 1274, посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькхліб" () за результатами якої складено акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 13.08.2021 № 2760/11-28-07-04/42987745. (т. № 1 а.с. 95-194, т. № 6 а.с. 13-20).

В акті перевірки вказано на порушення ТОВ «Хмельницькхліб», зокрема:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), п. 5, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 16 555 668 грн, в т.ч. по періодах IV квартал 2019 року на суму 2 160 675 грн, II квартал 2020 року на суму 3 380 437 грн, III квартал 2020 року на суму 3 636 318 грн, IV квартал 2020 року на суму 864 060 грн, І квартал 2021 року на суму 6 514 178 грн;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 8 497 620 грн, в тому числі за жовтень 2019 року на суму 960445 грн, листопад 2019 року на суму 584948 грн, грудень 2019 року на суму 295817 грн, березень 2020 року на суму 159415 грн, травень 2020 року на суму 1713367 грн, червень 2020 року на суму 14,16667 грн, липень 2020 року на суму 54238 грн, серпень 2020 року на суму 795365 грн, вересень 2020 року на суму 903819 грн, жовтень 2020 року на суму 1551583 грн, листопад 2020 року на суму 61956 грн.

Позивачем до контролюючого органу подано заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 13.08.2021 № 2760/11-28-07-04/42987745. (т. № 2 а.с. 1-58).

На підставі висновків акта перевірки, з урахуванням заперечень, відповідачем 09.09.2021 винесені податкові повідомлення-рішення:

- № 4, відповідно до якого позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств в сумі 17 095 837 грн, в т.ч. 16 555 668 грн основного платежу та 540 169 грн штрафних санкцій. (т. № 2 а.с. 59-61);

- № 4, відповідно до якого позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 10 622 025 грн, в т.ч. 8 497 620 грн основного платежу та 2 124 405 грн штрафних санкцій. (т. № 2 а.с. 64-65).

У податковому повідомленні-рішенні № 4 зазначено, зокрема, що у період з 4 кварталу 2019 року по 1 квартал 2021 року у деклараціях з податку на прибуток відображено нереальні господарські операції з придбання насіння соняшника та кукурудзи у ТОВ "Маслодар 2019", ТОВ "Олійниця Преміум", ТОВ "Лонвенс", ФГ "Галоагро Бізнес", ТОВ "Черкасихліб ТД", ФГ "Зерносвіт+", СТОВ "Тясмин", ФГ "Золото ниви", ТОВ "Агроном Солюшн", ФГ "Нива Агроплюс", які використані у господарській діяльності товариства, що призвело до заниження інших доходів на загальну суму 93750882,88 грн, чим порушено п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями).

В податковому повідомленні-рішенні № 4 зазначено, зокрема, що у період з жовтня 2019 року по листопад 2020 року у деклараціях з ПДВ відображено нереальні господарські операції з придбання насіння соняшника та кукурудзи у ТОВ "Маслодар 2019", ТОВ "Олійниця Преміум", ТОВ "Лонвенс", ФГ "Галоагро Бізнес", ТОВ "Черкасихліб ТД", ФГ "Зерносвіт+", СТОВ "Тясмин", ФГ "Золото ниви", ТОВ "Агроном Солюшн", ФГ "Нива Агроплюс", які використані у господарській діяльності товариства, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 8497620 грн, чим порушено вимоги п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.10, № 2755-ІV (із змінами та доповненнями).

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, відповідають критеріям первинного документу, а відтак дії позивача щодо формування податкового кредиту є правомірними. За сукупністю наведених обставин та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені позивачем доводи у позові та виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, шляхом скасування податкових повідомлень - рішень від 09.09.2021 № 4 і № 4.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Порядок проведення документальних планових виїзних перевірок визначає стаття 77 ПК України, а строки їх проведення, в тому числі підстави для зупинення, визначено статтею 82 ПК України.

18 березня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 березня 2020 року № 533-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктами 52-1 52-5.

Зокрема, згідно з пунктом 52-2 установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом. На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесені зміни, зокрема, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України і абзац перший пункту 52-2 замінено сімома новими абзацами такого змісту: Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. У зв`язку з цим абзаци другий четвертий слід вважати відповідно абзацами восьмим десятим.

29 травня 2020 року набрав чинності Закон України від 13 травня 2020 року № 591-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесені зміни, зокрема до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, в абзацах першому і дев`ятому слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами «2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив на цей період проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними.

Водночас, 4 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 вересня 2020 року № 909-ІХ Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, пунктом 4 розділу ІІ Прикінцевих положень якого встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Відповідно до зазначеного пункту Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 3 лютого 2021 року № 89 Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, якою постановив скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення перевірок юридичних осіб, зокрема, тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу.

Таким чином, виникла колізія між нормами Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 року № 89 Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок в частині можливості здійснювати контрольні заходи шляхом проведення деяких видів перевірок у період з дня набрання чинності такої постанови по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби.

Разом з тим, за приписами статті 2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Тобто, зміна положень Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до цього Кодексу, відповідно зміна строків, дії мораторію може бути здійснення виключно шляхом прямого внесення змін до Податкового кодексу України.

Крім того, статтею 5 врегульовано питання співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами. Так, згідно з пунктом 5.2 зазначеної статті у разі, якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Водночас, постанова Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 року № 89 прийнята не на підставі та не на виконання ПК України та законів з питань митної справи, у зв`язку з чим не може вважатися складовою податкового законодавства, а тому не підлягає застосуванню у питаннях, пов`язаних з оподаткуванням.

Як зазначено вище, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 9 грудня 2020 року № 1236 установлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин.

Отже, Кабінетом Міністрів України на момент прийняття наказу про проведення перевірки позивача та безпосередньо проведення такої перевірки не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.

Відтак, наведене вище свідчить про те, що податковий орган, незважаючи на прийняття постанови КМУ Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок від 3 лютого 2021 року № 89, не був наділений повноваженнями здійснювати проведення документальної позапланової перевірки позивача на підставі пп. 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Зазначені правові висновки здійснені апеляційним судом з урахуванням застосування норм права Верховним Судом у постановах від 22 лютого 2022 року у справі № 420/12859/21, від 27 квітня 2022 року у справі № 140/1846/21 та від 15 квітня 2022 року у справі № 160/5267/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 640/16523/21, від 28 жовтня 2022 року у справі № 600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21, від 21 грудня 2022 року у справі № 160/14976/21.

З огляду на вказане колегія суддів зазначає про відсутність у податкового органу права на проведення документальної позапланової перевірки позивача під час дії мораторію, встановленого п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Водночас Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 відступила від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

У зв`язку з цим судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зазначеній справі сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Колегія суддів також зазначає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Порушення вимог Податкового кодексу України щодо неможливості проведення перевірки під час дії мораторію має наслідком визнання перевірки незаконною та не може породжувати правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи з положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

За таких обставин податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатися правомірнимими і підлягають скасуванню.

Зазначені висновки апеляційним судом здійснені з урахуванням застосування зазначених норм права в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, проте підставою такого задоволення зазначив помилковість висновків податкового органу стосовно нарахування податкових зобов`язань по суті спору.

Натомість, оскільки у позивача взагалі не було права на проведення позапланової перевірки позивача в період дії мораторію на проведення таких перевірок, позов підлягає задоволенню саме з цих підстав, які є самостійними і достатніми для прийняття рішення про задоволення позову, а тому суд першої інстанції помилково і надлишково вдався до перевірки підстав позову стосовно наявності порушень податкового законодавства з боку позивача щодо правомірності формування ним податкового кредиту. Разом з тим, за таких обставин перевірка і аналіз порушень з боку позивача, які зазначені в акті перевірки, не може здійснюватися судом, оскільки податковим органом ці обставини досліджувалися під час незаконної перевірки, яка не має жодних наслідків.

Отже, судом першої інстанції правильно задоволено позов, проте помилково зазначені підстави задоволення.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивування висновків суду. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Повний текст складений 4 квітня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року в адміністративній справі № 340/9671/21 змінити в частині мотивування висновків суду, виклавши його в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко