Справа № 191/801/23
Суддя: Твердохліб А. В.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/801/23
Провадження № 2-а/191/4/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2023 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
24.02.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому вказав, що під час його знаходження 18.02.2023 року о 10.00 годині в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 в приймальному кабінеті, встановлено, що він 07.10.2022 року отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.10.2022 року, але 10.10.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неявки не повідомив, чим порушив Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Правила військового обліку». Внаслідок вказаних обставин 18.02.2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №44 та постанову №44 від 20.02.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, із накладенням стягнення у виді штрафу у сумі 850 грн. 00 коп., з якою позивач не згоден, вважає її незаконною та необґрунтованою. Всупереч вимог КУпАП оскаржувана постанова не містить відомостей щодо фактичних обставин вчинення інкримінованого позивачу правопорушення, а також посилання на будь-які докази, що його підтверджують. Зокрема, відсутні докази, що ОСОБА_1 дійсно отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім того, не враховані його пояснення в частині того, що він має на утриманні дружину - ОСОБА_2 , яка є інвалідом III групи, та відповідно п.10 ч.1 ст.23 Закону України ««Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він не підлягає призову на військову службу, крім того, йому було відмовлено в наданні та долученні до справи копій документів, підтверджуючих цей факт. Наслідком небажання особи, уповноваженою на розгляд адміністративної справи, приймати, досліджувати та оцінювати належні докази, ОСОБА_1 вимушений був 20.02.2023 року направляти разом зі своєю заявою копії свідоцтва про шлюб, посвідчення дружини-інваліда, довідки про її інвалідність. Також позивач посилався на пропуск відповідачем двомісячного строку накладення адміністративного стягнення, з дня його вчинення 10.10.2022 року, згідно ст. 38 КУпАП. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову №44 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 20.02.2023 року за адміністративною справою відносно ОСОБА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у справі.

23.03.2023 року до суду відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 подано заперечення на позов, в якому вказано, що 18.02.2023 року о 10 год. 00 хв. було встановлено, що ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні вказаного центру, отримав 07.10.2022 року повістку про виклик, під розписку, до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив. Посилання позивача в частині, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації в зв`язку з тим, що має дружину із числа осіб з інвалідністю, не є підставою для неявки на виклик ІНФОРМАЦІЯ_5 . Строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не є пропущеними, оскільки відомості про неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 стали відомі саме 18.02.2022 року, тобто після того, як позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками органу поліції. В зв`язку із викладеними обставинами, представник ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У судове засідання позивач не з`явився, в позові вказав про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку як військовозобов`язаний, викликався на 10.10.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення військово-облікових даних, проходження комісії, яку повинен проходити раз на п`ять років. Про причини неявки не повідомив. Позивач надав документи, підтверджуючі право на відстрочку після того, як на нього було накладено адміністративне стягнення. Позовні вимоги не визнає з підстав, викладених у письмовому запереченні.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до чч.1-3 ст. 33 Закону України Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.

Відповідно до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 921 від 07.12.2016 року, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.

Військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Під час розгляду справи судом з`ясовано, що 18.02.2023 року о 10 год. 00 хв., в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що ОСОБА_1 отримав 10.10.2022 року повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але на вказану дату не з`явився, про причини неявки не повідомив, чим порушив Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правила військового обліку.

В зв`язку із викладеними обставинами, з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», вповноваженою особою 18.02.2023 року складено протокол №44 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , та 20.02.2023 року винесено ІНФОРМАЦІЯ_6 постанову №44 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 850 грн. 00 коп.

Зауважень під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вказано та не надано.

Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 20.02.2023 року.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був належним чином обізнаний про дату його виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 10.10.2022 року, що встановлено із наданої суду копії розписки позивача, складеної ним особисто 07.10.2022 року.

Відповідно до ст. 38 КУПАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушення - два місяці з дня його виявлення.

Правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП вчинене позивачем 10.10.2022 року, було виявлено 18.02.2023 року, внаслідок виконання Синельниківським РУП ГУ НП в Дніпропетровській області приводу ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення військових облікових даних. Накладення адміністративного стягнення відбулося 20.02.2023 року.

Поважність причини неявки ОСОБА_1 на виклик відповідача, суду не надано, а його посилання про направлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 доказів, які надають йому право на отримання відстрочки від призову, не підтверджують неможливість виконання ним обов`язку щодо явки на виклик 10.10.2022 року.

Суд зазначає про те, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено 10.10.2022 року, тому з дня наступного і до дати його приводу 18.02.2023 року, є таким, що тривало, внаслідок його безперервної, неправомірної бездіяльності.

Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена в межах строків накладення адміністративного стягнення передбачених ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому відсутні правові підстави для визнання постанови №44 від 20.02.2023 року незаконною та її скасування, та відповідно і підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 246, 286 КАСУ, суд -

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2023 року.

Суддя А. В. Твердохліб