Справа № 620/2358/23
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року Чернігів Справа № 620/2358/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участі представника відповідача Бабіч К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гатенюк Тетяни Юріївни від 24.02.2023 в виконавчому провадженні № 69188168 про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини 24.02.2022 за заявою № 21848/20, зобов`язання Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити заходів щодо виконання резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини від 24.02.2022 Байло проти України № 21848/20 стосовно виплати ОСОБА_1 недоплачених 54,14 Євро справедливої сатисфакції та пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову, оскільки не була виплачена в повному обсязі сума справедливої сатисфакції, а саме з 7750 Євро виплачено лише 7695,86 Євро. Вважає, що держава-відповідач має сплатити протягом трьох місяців від дня, коли це рішення набуде статусу остаточного, присуджену суму в Євро, яка повинна бути конвертована в валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу, тобто станом на 30.06.2022. Також зазначає, що не нарахована та не виплачена пеня в розмірі простого відсотку, у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки платіжним дорученням № 126 від 14.06.2022 за поданими стягувачем банківськими реквізитами перераховано кошти справедливої сатисфакції в сумі 236860,15 грн. (еквівалент 7750 евро згідно курсу Національного банку України, що станом на 14.06.2022 становив 30,5626 грн. за 1 евро). Вказує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 № 590 «Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану» виплати за рішенням ЄСПЛ не відносяться до першочергових платежів державного бюджету. Державною казначейською службою України платіж проведено 30.06.2022. Також вказує, що підстав для нарахування пені за період наявності форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), а саме військової агресії російської федерації проти України, не вбачається.

Третьою особою пояснення щодо позову або відзиву подано не було.

В судове засідання представники позивача та третьої особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача просив розглянути справу без його участі, що згідно вимог частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження № 69188168 з виконання рішення № 21848/20, виданого 24.02.2022 Європейським судом з прав людини про: (a) упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна сплатити заявнику суми, зазначені у таблиці в додатку, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (b) із закінченням зазначеного тримісячного строку до остаточного розрахунку на зазначені суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Згідно платіжного доручення № 126 від 14.06.2022, проведеного банком 30.06.2022, позивачу було виплачено згідно рішення Європейського суду з прав людини 236860,15 грн (еквівалент 7750 евро станом на 14.06.2022).

В подальшому державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гатинюк Т.Ю. у виконавчому провадженні № 69188168 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2023 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до змісту статті 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема такої засади, як обов`язковості виконання рішень.

Згідно пункту 8 частини першої статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно пунктів 1, 16, 18 частини третьої статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно статті 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва. Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті «б» цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Статтею 8 вищевказаного Закону передбачено, шо виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення. Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження". Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження. Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

Пункт 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 № 590, встановлює відповідну черговість здійснення платежів Казначейством та органами Казначейства за дорученням клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка, аналізуючи який можна дійти висновку, що платежі з погашення заборгованості, здійснені на підставі судового рішення, відносяться до третьої черги.

Верховний Суд у постанові від 03.06.2022 у справі № 908/1874/19 відзначив, що черговість здійснення платежів за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка за іншими видатками та наданням кредитів, на даний час не змінилася та відноситься до третьої черги.

Суд звертає увагу відповідача, що пунктом (а) рішення ЄСПЛ від 24.02.2022 № 21848/20 визначено, що « упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна сплатити заявнику суми, зазначені у таблиці в додатку, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу».

Відповідно до пункту 50 «Моніторингу виплати коштів, присуджених в якості справедливої сатисфакції: огляд поточної практики Комітету міністрів», затвердженого рішенням Комітету міністрів Ради Європи №CM/Inf/DH(2008)7 final від 15.01.2016 (далі - Моніторинг) визначено, що виплата вважається здійсненою належним чином тоді, коли справедливу сатисфакцію було «надано у розпорядження» стягувача, тобто під його контроль, як прямий (тоді, коли гроші було перераховано на його банківський рахунок), так і непрямий (наприклад, коли гроші доступні для зняття з рахунку уповноваженого органу, і заявника про це було повідомлено (настільки, наскільки це можливо, наприклад, рекомендованим листом, надісланим на його останню відому адресу або за місцем проживання)), що також передбачено пунктом 59 Моніторингу.

Відтак, днем здійснення державою-відповідачем платежу стягувачу є 30.06.2022.

Згідно з інформацією із офіційного веб-сайту Національного банку України про офіційні курси гривні до іноземних валют станом на 30.06.2022, курс гривні до євро був 30,7776 грн.

Таким чином, враховуючи курс НБУ євро по відношенню до гривні станом на дату здійснення платежу, а саме 30.06.2022, сума виплати присуджених рішенням ЄСПЛ коштів у розмірі 7750 євро мала складати 238526,40 грн (7750 євро*30,7776).

В той же час, на підтвердження виконання рішення суду в повному обсязі було надано копію платіжного доручення про сплату на виконання вказаного рішення лише 236860,15 грн, що є меншим на 54,14 євро ((238526,40-236860,15)/30,7776).

Водночас, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2022 № 69188168 виконавчий документ (Рішення Європейського суду з прав людини від 24.02.2022 № 21848/20) вступив в законну силу (набрав чинності) 24.02.2022. Тобто, три місяці на виконання вказаного рішення ЄСПЛ без застосування пункту (b) закінчилися 24.05.2022, при цьому кошти на виконання вказаного рішення перераховані лише 30.06.2022.

Щодо аргументів відповідача стосовно тривалого періоду виконання рішення внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме у зв`язку із введенням воєнного стану на всій території України, суд зазначає таке.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан.

З початком дії в Україні воєнного стану робота автоматизованої системи виконавчого провадження (далі «АСВП») була зупинена. Державне підприємство "Національні інформаційні системи" тимчасово заблокувало доступ до АСВП та Єдиного реєстру боржників для недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією, що міститься в зазначених реєстрах.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 04.04.2022 № 1310/5 «Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану» врегульовано питання підключення виконавців до АСВП в умовах воєнного стану.

Пунктом другим вказаного наказу установлено, що у період дії воєнного стану на території України працівникам органів державної виконавчої служби, які є реєстраторами автоматизованої системи виконавчого провадження, доступ до цієї системи припиняється та відновлюється адміністратором автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке готується у тому числі на підставі пропозицій начальників управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України. Таке повідомлення повинно містити регіон або перелік працівників органів державної виконавчої служби відповідного регіону, у якому працівникам органів державної виконавчої служби припиняється або відновлюється доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження.

При цьому, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на наявність форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), а саме військової агресії російської федерації проти України, оскільки ним не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин, а саме на не можливість вчинення виконавчих дій з 04.04.2022 до 08.06.2022 та будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду в період з 08.06.2022 до 14.06.2022.

Водночас суд наголошує, що відповідне платіжне доручення про перерахунок коштів позивачу було сформовано боржником лише 14.06.2022, а виплату здійснено 30.06.2022.

Таким чином, оскільки кінцевий термін виконання рішення Європейського суду з прав людини від 24.02.2022 № 21848/20 - 24.05.2022, а кошти на виконання вказаного рішення перераховані уповноваженій особі позивача лише 30.06.2022, то суд зазначає, що в такому випадку має бути нараховано простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, що діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти, відповідно до пункту (b) резолютивної частини рішення ЄСПЛ за несвоєчасне виконання останнього. Доказів нарахування та сплати вказаних коштів позивачеві до матеріалів справи відповідачем не надано.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно за виконавчим документом.

Водночас судом не встановлено виконання відповідачем обов`язку щодо перевірки виконання судового рішення, а саме відповідачем не було виконано в повній мірі норми, визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження було закінчене при тому, що не була виплачена в повному обсязі сума справедливої сатисфакції; не нарахована та не виплачена пеня в розмірі простого відсотку (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Тобто, державний виконавець, перед винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2023 № 69188168, не пересвідчився, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення Європейського суду з прав людини від 24.02.2022 № 21848/20.

Таким чином, боржником рішення Європейського суду з прав людини від 24.02.2022 № 21848/20 на час виникнення спірних правовідносин не виконано в повному обсязі, а відповідачем передчасно винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа «Сук проти України»).

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гатенюк Тетяни Юріївни від 24.02.2023 в виконавчому провадженні № 69188168 про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 24.02.2022 за заявою № 21848/20, зобов`язання Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити заходів щодо виконання резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини від 24.02.2022 Байло проти України № 21848/20 стосовно виплати ОСОБА_1 недоплачених 54,14 Євро справедливої сатисфакції та пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гатенюк Тетяни Юріївни від 24.02.2023 в виконавчому провадженні № 69188168 про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 24.02.2022 за заявою № 21848/20.

Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити заходів щодо виконання резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини від 24.02.2022 Байло проти України № 21848/20 стосовно виплати ОСОБА_1 недоплачених 54,14 Євро справедливої сатисфакції та пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 04.04.2023.

Суддя Н.М. Баргаміна