Справа № 812/1924/17
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року справа №812/1924/17

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Сталь" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 р. у справі № 812/1924/17 (головуючий І інстанції В.С. Шембелян) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Приватного акціонерного товариства "Сталь" про стягнення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (надалі позивач, ГУПФУ) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Сталь" (надалі відповідач, ТОВ «Сталь»), в якому просило: стягнути витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 2 за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 у сумі 99162,06 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: стягнув з Публічного акціонерного товариства Сталь на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області витрати на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 2 за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 в сумі 99162 гривні 06 коп.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що фактично при розгляді справи позивач не надав, а суд не витребував докази, коли, кому з працівників відповідача, що знаходяться на непідконтрольній владі України території, і яким чином позивачем були здійснені фактичні витрати на виплату та доставку пенсій на пільгових умовах.

Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не є доказами, що підтверджують факт доставки та виплати пільгових пенсій працівникам відповідача. Доказами можуть бути, зокрема, розрахункові документи, виписки банківських установ.

Те, що виплата та доставка пенсій на пільгових умовах повинна згідно із законом здійснюватися лише тим особам, які перемістилися на підконтрольну українській владі територію, а отже, і розрахунки фактичних витрат повинні формуватися лише на таких осіб, не доводить ту обставину, що виплата та доставка пенсій на пільгових умовах працівникам відповідача були дійсно здійснені.

Суд лише на підставі існування такого правового порядку виплат та доставки пенсій визнав встановленими виплату та доставку пенсій на пільгових умовах працівникам відповідача. Тобто, лише факт складення і надання відповідачу розрахунків фактичних витрат судом визнано підтвердженням факту виплати та доставки пенсій на пільгових умова працівникам відповідача.

Апелянт зазначає, що до початку антитерористичної операції, що розпочалася у 2014 році, у зв`язку з тим, що на підприємстві відповідача виконувалися та виконуються роботи, які віднесені до важких та з шкідливими умовами праці, які передбачені Списками №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня від 16 січня 2003 року №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», відповідач відшкодовував витрати на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах та сплачував до управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, об єктом оподаткування якого, згідно абз. 4 п.1 ст.2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» є фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

На думку апелянта, на підставі вимог законодавства позивач вважає, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач зобов`язаний покривати витрати на виплату та доставку пенсій за віком за кошти Пенсійного фонду, а позивач не повинен вносити до Пенсійного фонду обов`язкові платежі у розмірі 100% витрат на виплату і доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку, оскільки фактично дані витрати не були здійснені позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство Сталь () зареєстроване як юридична особа за адресою: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9 відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отже змінило назву з Публічного акціонерного товариства Сталь, залишився незмінним (арк. спр. 174).

Органом Пенсійного фонду за місцезнаходженням відповідача є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Органи Пенсійного фонду України здійснювали доставку та виплату пільгових пенсій працівникам відповідача, що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» та «б»-«з» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, за спірний період (арк. спр. 4-5,8-10,12,14-18,20,22-23,25,27-32).

З матеріалів справи вбачається, що на адресу відповідача позивачем надіслано розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, за спірний період. (арк. спр. 7,11,13,19,21,24,26), що не заперечується відповідачем.

Відповідач, не погоджуючись з діями органу Пенсійного фонду України щодо складення, нарахування, направлення та пред`явлення вказаних розрахунків звернувся з позовом до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2021 у справі № 640/3655/19, залишеним без змін судом апеляційної інстанції постановою від 18.05.2021, у задоволенні позовних вимог відмовлено з тих підстав, розрахунки пенсійним органом складені правомірно (арк. спр. 138-142, 169-173).

З урахуванням зазначених обставин у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів а, б-з статті 13 Закону № 1788-XII (список № 2), за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 у сумі 99162,06 грн.

Відповідач зазначену суму заборгованості не сплатив у добровільному порядку, що підтверджується карткою особового рахунку платника (арк. спр. 6).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, що підтверджується карткою особового рахунку відповідача з 01.10.2017 (арк. спр. 154-158).

Суд звертає увагу, що здійснені відповідачем платежі зараховані відповідно до призначення платежу, а саме в рахунок відшкодування заборгованості з пільгових пенсій в порядку календарної черговості.

Доказів сплати відповідних витрат за спірний період матеріали справи не містять.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також врегульовано порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» «з» цієї статті.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закону № 1058-IV), у редакції на час звернення з позовом, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) окремим категоріям працівників залежно від умов праці за результатами атестації робочих місць можуть призначатися пенсії за рахунок коштів підприємств та організацій, але не раніше ніж за 5 років до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону;

3) особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за №64/8663 (надалі Інструкція).

В абзацах 1 та 2 підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції визначено, що платниками страхових внесків є страхувальники - роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Пунктом 6.1 Інструкції № 21-1 визначено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах: 20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році; 30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році;40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році;50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році;60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році;70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році;80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році;90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році;100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Згідно із пунктом 6.4-6.5 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Відповідно до пункту 6.7 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

У разі ліквідації підприємства без правонаступників або визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відповідно до Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом розрахунки для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням такого підприємства та безпосередньо підприємству не направляються.

Підприємствам та організаціям, які мають місцезнаходження на території вільної економічної зони "Крим", розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, визначені в пункті 6.4 цієї глави, не надсилаються.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій покладено на органи Пенсійного фонду, обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в частині пенсій призначених у порядку статті 13 Закону №1788-ХІІ та призначених відповідно до частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, покладений на підприємства, які зобов`язані щомісячно до 25-го числа здійснювати покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах.

Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

У справі № 826/16544/17 Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого вирішення по суті спору про стягнення заборгованості неможливе без підтвердження її розміру за заявлений період в розрізі кожного пенсіонера, розмір витрат на виплату та доставку пенсії якого складає суму стягнення.

При цьому, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 640/18421/19 зазначив, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такі розрахунки є достатніми доказами на підтвердження суми боргу, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Розрахунки які не оскаржені є узгодженими та є обов`язковими для виконання. У разі оскарження та залишення їх в силі, розрахунки є узгодженими та є обов`язковими для виконання, після ухвалення відповідного судового рішення.

Викладене свідчить про обов`язок підприємств та організацій здійснювати покриття Пенсійному фонду витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 та Списком №2.

Аналогічного правового висновку дійшов і Верховний Суд в постановах від 14 вересня 2022 р. у справі №817/1943/17, та від 26 жовтня 2022 р. у справі №812/1231/17.

У постанові від 21.02.2019 у справі №804/323/16 Верховний Суд дійшов наступного висновку: «…незгода позивача з надісланими на його адресу Розрахунками ґрунтується виключно на тому, що вони включають заборгованість за минулі роки. Позивач вважає, що у нього відсутній обов`язок здійснювати відшкодування за такими розрахунками. Однак, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що посилання позивача на порушення відповідачем п. 6.4. - 6.8. Інструкції при формуванні Розрахунків, і як наслідок відсутність у нього обов`язку здійснювати відшкодування за такими розрахунками, є недоречним, оскільки невчасне направлення розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не звільняє підприємство від обов`язку відшкодувати зазначену заборгованість. Чинне законодавство України не встановлює такого наслідку порушення строку направлення розрахунку, як визнання його недійсним чи протиправним. Несвоєчасність направлення органами Пенсійного фонду України розрахунку, не впливає на встановлення наявності і визначення розміру сум витрат на виплату і доставку пільгових пенсій працівникам, та не звільняє позивача від обов`язку їх відшкодування.»

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 №804/18327/14.

Крім того, відповідно до висновків Верховного Суду України висловлених в постанові від 25.11.2015 у справі №803/2199/15, а також Верховного Суду у постановах від 23.01.2018 у справі №803/2625/14, від 20.03.2018 у справі №804/18891/14, від 21.06.2018 у справі №804/9020/13-а, строки звернення до суду не застосовуються до позовів про стягнення заборгованості фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання вимог Інструкції № 21-1 позивачем направлені відповідачеві розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, та які підлягають сплаті. Зазначені розрахунки містять відомості щодо кожного пенсіонера витрат на виплату та доставку пенсії якого включені до розрахунків.

Матеріалами справи не підтверджені порушення Пенсійним фондом України порядку щодо складання та направлення до позивача розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період.

Суд не приймає посилання апелянта на те, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не є доказами, що підтверджують факт доставки та виплати пільгових пенсій працівникам відповідача, а доказами можуть бути, зокрема, розрахункові документи, виписки банківських установ, оскільки чинними вимогами законодавства не передбачено надіслання на адресу підприємства зазначених документів як додаток до розрахунків. Також, як вже зазначалось, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 640/18421/19 зазначив, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Також, як зазначалось розрахунки є достатніми доказами на підтвердження суми боргу, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Правомірність розрахунків у межах цієї справи підтверджується рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2021 у справі № 640/3655/19. Як вбачається зі змісту вказаного судового рішення суд дійшов до висновку щодо правомірності розрахунку та підтвердження заявлених до стягнення сум, отже, за спірними розрахунками визнано обґрунтованим відшкодування саме фактичних витрати, здійснених Пенсійним фондом із виплати та доставки пільгових пенсій.

За таких обставин, суд вважає правомірним стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2 за спірний період, оскільки відповідач доказів добровільного погашення заборгованості не надав.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сталь" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 р. у справі № 812/1924/17 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 р. у справі № 812/1924/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 05 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко