Справа № 120/1823/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 квітня 2023 р. Справа № 120/1823/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду у складі Альчук М.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправними діями відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку після переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком у відповідності до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три календарні роки, що передують даті її звернення (2019-2021 роки).

Представником відповідача надано відзив на адміністративний позов, яким заперечує щодо заявлених позовних вимог. Зауважує, що відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, при якому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримував пенсію за вислугу років з 30.06.2011 року відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII ) .

У зв`язку із досягненням пенсійного віку, 25.10.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком із врахуванням показника середньої заробітної плати за 2019, 2020, 2021 роки, відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - закон 1058-IV).

Листом від 25.11.2022 року орган Пенсійного фонду України повідомив позивача, що пенсія за віком йому розрахована згідно зі ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також відповідач надав розрахунок відповідно до якого було визначено індивідуальний коефіцієнт страхового стажу, що складає 0,40667 та відповідає 40 рокам 08 місяцям 02 дням страхового стажу. У розрахунок середньомісячного заробітку врахована заробітна плата за період починаючи з 01.01.1988 року по 31.12.1992 року та з 01.07.2020 року по 31.05.2011 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітку заробітку становить 0,86867, який застосовано до проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

Позивач не погоджується із таким розрахунком та вважає, що він повинен бути проведений з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, починаючи з 24.10.2022 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом № 1058-IV визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Відповідно до ст.6 Закону № 1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Згідно зі ст.7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Стаття 51 Закону № 1788-XII визначає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Таким чином, пенсія за вислугу року встановлюється до часу настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

У свою чергу, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV передбачено саме переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені статтею 9 цього Закону (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), в той час як у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії, передбачений іншим Законом.

Резюмуючи суд зазначає, що положення ч. 3 ст. 45 Закону Закону № 1058-IV в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин не підлягають застосуванню.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу з 30.06.2011 року пенсія призначена вперше за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII , відтак, пенсія за віком повинна була бути призначена на підставі положень частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV.

Суд зазначає, що Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом, виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.

Таким чином, на переконання суду, у даному випадку, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постановах від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, від 14 лютого 2018 року по справі №465/5246/17, від 23 жовтня 2018 у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 у справі №185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.

Також суд зазначає, що право на призначення пенсії за віком за зверненням особи реалізується у день звернення за призначенням пенсії, що вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. Відтак днем призначення пенсії за віком є 25.10.2022 року.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки при обчисленні пенсії позивачу за віком та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2019, 2020, 2021 роки, з 25.10.2022 року, відповідно до статей 27 та 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплачених сум.

Судові витрати розподіляються відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.код НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії частково задовольнити.

Визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку з 25.10.2022 року її пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три календарні роки, що передують її зверненню за призначенням пенсії за віком, а саме 2019-2021 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і провести виплату з 25.10.2022 року пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати в Україні за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019 - 2021 роки, відповідно до статей 27 та 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович