Справа № 160/2432/23
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2023 року Справа № 160/2432/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняДивнич Д.І.
представника позивача представника відповідача Соколянський Д.А Полубан С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому з урахування уточненої позовної заяви від 18.02.2023 року, просить:
визнати протиправним та скасувати наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 62к від 10.01.2023 року,
зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 на підставі рішення чотирнадцятої кадрової комісії від 12.12.2022 року про неуспішне проходження атестації за результатами співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності;
зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру внести зміни в запис трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 щодо підстав звільнення
Позовні вимоги обгрунтовані наступним:
позивач працював в органах прокуратури на по саді прокурора;
позивач подав заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі, на підставі якої позивач був допущений до атестації;
за наслідками проведення співбесіди 12.12.2022 року чотирнадцятою кадровою комісією ухвалено рішення про неуспішне проходження позивачем атестації;
за вказаних обставин позивач вважає, що відповідач повинен прийняти новий наказ, у якому зазначити інші підстави звільнення позивача та внести відповідні зміни до запису у трудовій книжці позивача.
Ухвалою суду від 27.02.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав:
оскільки судові рішення, яким позивача поновлено на посаді скасовано Верховним Судом, то відповідач прийняв єдине правомірне рішення, а саме: керівником Дніпропетровської обласної прокуратури видано наказ № 62к від 10.01.2023 року, яким скасовано наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.02.2022 року № 134к про поновлення позивача на посаді прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 та органах прокуратури з 23.10.2021 року.
Ухвалою суду від 03.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року.
Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, діючій до внесення змін Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX) систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" /далі - Закон № 113-IX/, який набрав чинності 25 вересня 2019 року, запроваджено реформування системи органів прокуратури та у зв`язку з цим внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема, до Закону України «Про прокуратуру».
Так, відповідно до підпункту 2 пункту 21 Закону № 113-IX у Законі України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., N 2 - 3, ст. 12 із наступними змінами) у статті 7: у частині першій: пункт 1 викласти в такій редакції: "1) Офіс Генерального прокурора"; у пункті 2 слово "регіональні" замінити словом "обласні"; у пункті 3 слово "місцеві" замінити словом "окружні"; пункт 4 виключити.
Отже, згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX) систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
Згідно з пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором. Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації. Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора (пункти 9, 10, 12 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX).
Таким чином, процедура реформування органів прокуратури розпочата з дня набрання чинності Законом № 113-IX та вищенаведеними нормами цього Закону визначено основну її умову, а саме: проходження прокурорами атестації з метою подальшого несення служби в органах прокуратури. Відповідно до пунктів 1, 9 та 10 розділу I Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена розділом II Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.
Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.
Заява, вказана у пункті 9 розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.
Позивачем подано заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію на адресу Генерального прокурора.
Згідно протоколу Першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 12 від 20.11.2020 року заяву позивача про призначення нової дати складання іспиту другого етапу атестації задоволено та вирішено призначити позивачу нову дату складання іспиту у формі анонімного письмового тестування на загальні здібності на навички; виключено позивача з переліку осіб, які не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
13.09.2021 року П`ятнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення № 351 «Про неуспішне проходження позивачем атестації».
У подальшому наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 3308к від 19.10.2021 року звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області та органів прокуратури з 22.10.2021 року на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцевих і перехідних положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо позачергових заходів із реформи органів прокуратури».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року у справі № 160/22578/21, яке змінено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 року в частині суми стягнення:

визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 351 від 13.09.2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації»;

визнано протиправним та скасовано наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 3308к від 19.10.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області та органів прокуратури з 22.10.2021 року на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцевих і перехідних положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо позачергових заходів із реформи органів прокуратури»;

поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області та в органах прокуратури з 23.10.2021 року;

стягнуто з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

в іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначених вище судових рішень Дніпропетровська обласна прокуратура видала наказ від 17.02.2022 року № 134к, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області та органах прокуратури з 23.10.2021 року.

До другого етапу атестації позивача було допущено на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі № 160/22578/21.

За наслідками проведення співбесіди 12.12.2022 року Чотирнадцятою кадровою комісією ухвалено рішення про неуспішне проходження позивачем атестації.

Після цього постановою Верховного Суду від 22.12.2022 року у справі № 160/22578/21 скасовано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі № 160/22578/21 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року та відмовлено у задоволенні позову позивача у повному обсязі.

На підставі постанови Верховного Суду від 22.12.2022 року у справі № 160/22578/21 керівником Дніпропетровської обласної прокуратури видано наказ № 62к від 10.01.2023 року, яким скасовано наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.02.2022 року № 134к про поновлення позивача на посаді прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 та органах прокуратури з 23.10.2021 року.

У постанові Верховного Суду від 22.12.2022 року у справі № 160/22578/21 зазначено наступне:

«п.68. рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є законодавчо визначеною підставою для звільнення прокурора з посади, тобто спричиняє для особи негативні юридичні наслідки у вигляді її звільнення з публічної служби»;

«п.109-112. Отже, законодавством, що регулює спірні правовідносини, заборонено повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів. Водночас передбачено виняток виключно у разі, коли складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора. Зі змісту вказаної правової норми вбачається, що повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів можливе лише у разі його переривання або у випадку, якщо воно не відбулося. Однак, у спірних правовідносинах суди установили, що позивач пройшов другий етап атестації, закінчив його та отримав результат набрав 87 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту (93). Таким чином Верховний Суд зауважує про відсутність у спірних правовідносинах підстав для призначення нового часу (дати) складання відповідного іспиту для позивача відповідно до правил п. 7 Порядку №221;

«п.116-118. Що стосується протокольного рішення Першої кадрової комісії за наслідками розгляду заяви позивача, то Верховний Суд зазначає, що воно є процедурним, суперечить Порядку № 221, а тому не може братись до уваги, оскільки не є обов`язковим для П`ятнадцятої кадрової комісії. Крім того, доводи позивача, викладені в заяві про допуск до повторного складення іспиту не є поважними і обґрунтованими, а доводи щодо роботи комп`ютерної техніки з перебоями не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому Верховний Суд наголошує, що правова визначеність не може ґрунтуватися на нелегальному рішенні Першої кадрової комісії, яке, окрім того, є процедурним. Також Верховний Суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо розуміння правомірних очікувань, оскільки вони можуть ґрунтуватися лише на законі, тобто бути правомірними, а в спірних правовідносинах очікування суперечать законодавству і обставинам справи.».

Згідно вимог ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин суд під час розгляду справи враховує позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.12.2022 року у справі № 160/22578/21, відповідно до якої рішення Першої кадрової комісії за наслідками розгляду заяви позивача є процедурним, суперечить Порядку № 221, а тому не може братись до уваги, оскільки не є обов`язковим; правова визначеність не може ґрунтуватися на нелегальному рішенні Першої кадрової комісії; в спірних правовідносинах очікування позивача суперечать законодавству і обставинам справи.

Оскільки постановою Верховного Суду від 22.12.2022 року у справі № 160/22578/21 скасовано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі № 160/22578/21 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року та відмовлено у задоволенні позову позивача у повному обсязі, то у відповідача виникли підстави для скасування наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.02.2022 року № 134к про поновлення позивача на посаді прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 та органах прокуратури з 23.10.2021 року, оскільки правові підстави для його видання відпали.

Враховуючи вказані вище висновки Верховного Суду, які викладені у п.п. 68,109-112,116-118 постанови від 22.12.2022 року у справі № 160/22578/21, суд доходить до висновку, що для продовження атестації позивача та проведення співбесіди з позивачем, за наслідками якої 12.12.2022 року Чотирнадцятою кадровою комісією ухвалено рішення про неуспішне проходження позивачем атестації, не було законних підстав, оскільки рішення Першої кадрової комісії за наслідками розгляду заяви позивача не є легальним.

Окрім того, скасовано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі № 160/22578/21 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року, які слугували підставою для продовження атестації позивача.

За вказаних обставин рішення про неуспішне проходження позивачем атестації від 12.12.2022 року не повинно братися до уваги, в т.ч. відповідачем.

За вказаних обставин судом відхиляються доводи позивача стосовно того, що оскільки співбесіда з позивачем проведена раніше ніж була ухвалена постанова Верховного Суду від 22.12.2022 року у справі № 160/22578/21, то позивача мало бути звільнено на підставі рішення Чотирнадцятої кадрової комісії про неуспішне проходження атестації від 12.12.2022 року.

Отже, оскаржуваний наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 62к від 10.01.2023 року є правомірним.

А тому, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги: визнати протиправним та скасувати наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 62к від 10.01.2023 року.

Оскільки всі інші заявлені позовні вимоги є похідними від вказаної вище позовної вимоги, у задоволенні якої судом відмовлено, то суд також відмовляє у задоволенні решти заявлених позивачем позовних вимог.

Стосовно інших доводів сторін, які викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, то суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судові витрати покладаються на позивача, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Керуючись ст. 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр-т. Дмитра Яворницького, 38, ) про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 квітня 2023 року.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя С.В. Златін

Рішення не набрало законної сили

Суддя С.В. Златін