Справа № 140/2486/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року ЛуцькСправа № 140/2486/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Мачульського В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 61369228 від 31.12.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Старенько В.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 140/2005/19 від 22.10.2019.

Позивач не погоджується із вказаною постановою, вважає, що вона підлягає визнанню протиправною та скасуванню з тих підстав, що боржник у даному виконавчому провадженні вико нав зазначене рішення суду не в повному обсязі, оскільки до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової ве личини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зок рема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Відповідачем не вживалось жодних заходів щодо перевірки пра вильності та повноти нарахування фінансово-економічним відділом військової ча стини 9971 належного розміру середнього заробітку. Так, матеріали виконавчого провадження не містять жодного розрахунку боржника, проведеного згідно Порядку обчислення середньої заро бітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995. Отже, державний виконавець передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.1-5).

Ухвалою судді від 27.02.2023 позовну заяву залишено без руху, та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. (а.с.25).

23.03.2023 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с.28-32).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 відкрито провадження у справі, та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням параграфу 2 глави 11 розділу II КАС України. Судове засідання призначено на 11:00 05 квітня 2023 року (а.с.35).

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, про причини такого неподання суду не повідомив, тому неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), направивши на адресу суду копію матеріалів виконавчого провадження (а.с.43-106).

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

У судове засідання позивач та представник позивача не прибули, 05.04.2023 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання у відсутності позивача та його представника. Зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.108).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю (а.с.110).

Відповідно до вимог частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд проводить розгляд справи у відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Так, частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що 17.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з заявою про примусове виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №140/2005/19 подавши виконавчий лист № 1166/2019 від 02.12.2019 виданий Волинським окружним адміністративним судом (а.с.44-45).

Постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Старенько В.А. від 25.02.2020 відкрито виконавче провадження №61369228 з виконання виконавчого листа, виданого Волинським окружним адміністративним судом від 22.10.2019 за №1166/2019, про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 14.01.2017 по 22.10.2019 (а.с.47-48).

31.12.2020 головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Старенько В.А. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №61369228 (а.с.105-106).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою та другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон України №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частина третя статті 39 Закону № 1404-VIII).

Положеннями частини першої статті 40 Закону України №1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Волин ського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано, прийнято у цій частині нову постанову, якою адміністративний позов задоволений частково, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 14 січня 2017 року по 22 жовтня 2019 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Так, з аналізу вказаного рішення та виконавчого листа вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 було зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 14 січня 2017 року по 22 жовтня 2019 року.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження вбачається, що Луцький прико рдонний загін ДПСУ повідомив, головного державного виконавця, що рішення суду від 22.10.2019 №140/2005/19 виконано, надіславши платіжне доручення №589 від 11.03.2020.

Згідно вищевказаного платіжного доручення вбачається, що позивач від ІНФОРМАЦІЯ_4 (в.ч.9971) отримав середній заробіток згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 в розмірі 224632,48 грн.(а.с.103).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказаними доказами підтверджено фактичне виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 у справі №140/2005/19.

Таким чином, станом на момент закінчення виконавчого провадження №61369228 боржник - ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі виконав рішення суду в частині нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 14.01.2017 по 22.10.2019.

Суд також звертає увагу позивача на те, шо рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 в справі №140/9794/20 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) до Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправною і скасування постанови, визнано протиправною бездіяльність Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо неприйняття рішення про закінчення виконавчого провадження №61369228. Рішення суду набрало законної сили 25.09.2020 (а.с.79-85).

У відповідності до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідачем не вживалось жодних заходів щодо перевірки пра вильності та повноти нарахування фінансово-економічним відділом військової ча стини 9971 належного розміру середнього заробітку позивача за час затримки ро зрахунку, в частині врахування при здійсненні вказаного обрахунку усіх складо вих грошового забезпечення, які він отримував протягом два останніх міся ців перед звільненням з військової служби, оскільки відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити лише пе ревірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а не їх повноту чи правильність нарахування фінансово-економічним відділом військової ча стини 9971, в тому числі усіх складо вих грошового забезпечення позивача.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень виконав покладений на нього обов`язок та обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються оскаржувана постанова, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження №61369228 від 31.12.2020, відтак, в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 194, 229, 243, 245, 246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (45025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 27а, ) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №61369228 від 31.12.2020, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський