Справа № 580/843/21
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2023-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/843/21 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 11.01.2021: №340707, №360707 та №350707.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року позов було задоволено частково.

Визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 11.01.2021 №340707 частково на суму штрафу 7000,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 11.01.2021 №350707 про застосування штрафу на суму 13,50 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі наказу відповідача від 23.11.2020 №2115-п, направлень від 23.11.2020 №№1065, 1066 службові особи відповідача Ридун С.О. та Черніков О.В. 24.11.2020 здійснили фактичну перевірку діяльності позивача за місцем провадження господарської діяльності у кафе за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками перевірки відповідачем складено акт від 03.12.2020 №468/23/23/07/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано, що у кафе за вказаною вище адресою встановлено факт продажу однієї пляшки пива «Софіївське» та кавового напою «Американо» на суму 65,00 грн. Продавець отримала готівку, видала товар і здачу, але розрахункову операцію через РРО не провела. Також зазначено про проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД відповідно до фіскальних чеків від 05.08.2020 №6045 та №6047.

Крім того, в акті вказано, що позивач не веде облік товарних запасів, залишків їх реалізації. Здійснюється продаж товарів, що не відображені в такому обліку. В реалізації знаходяться алкогольні напої, на які відсутні накладні або інші документи, які підтверджують походження товару згідно з описом фактичних залишків.

За наслідками розгляду заперечень на акт перевірки відповідач листом від 04.01.2021 №7/6/23-00-07-0714 виклав у новій редакції абз.4 п.2.2.20 акту перевірки в частині вартості товарів, на які відсутні накладні або інші документи, які підтверджують походження товару.

На підставі зазначеного Акту перевірки відповідач прийняв спірні податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій від 11.01.2021:

№340707 на суму 68900,00 грн. за реалізацію товарів, які не обліковані за місцем реалізації;

№350707 на суму 13,50 грн. за непроведення розрахункової операції через РРО та не роздрукування відповідного розрахункового документа;

№360707 на суму 5100,00 грн. за проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього програмування щодо найменування підакцизного товару та зазначення коду УКТ ЗЕД.

Не погоджуючись із цими рішеннями, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що надані позивачем до позовної заяви копії видаткових накладних (а.с.15-18), фіскальних чеків (а.с.22-27) та таблиць замовлення алкогольних напоїв через мережу інтернет не спростовують факту відсутності у нього належним чином оформленої книги обліку доходів і витрат, ведення якої передбачено вищевказаними нормами.

При цьому, суд першої інстанції врахував, що за наслідками розгляду заперечень позивача на акт перевірки відповідач листом від 04.01.2021 №7/6/23-00-07-0714 виклав у новій редакції акт перевірки в частині вартості товарів, на які відсутні накладні або інші документи, які підтверджують походження товару, зазначивши у мотивувальній частині суму 30950,00 грн. Тому штрафна санкція за вказане вище порушення має становити 61900,00 грн.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що спірним рішенням №350707 застосовано штраф на суму 13,50 грн., а тому вказане рішення прийнято з порушенням норм та підлягає скасуванню.

Виходячи з того, що апелянтом оскаржується рішення суду лише в частині задоволених позовних вимог, а тому апеляційним судом в силу ст.308 КАС України оцінка іншим висновкам суду не надається.

При винесенні даної постанови колегія суддів керується наступним.

Щодо податкового повідомлення-рішення №340707 на суму 68900,00 грн.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом державної податкової служби.

Форма книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення, затверджені наказом ДПА України від 16.09.2013 №481 (далі Порядок №481), (чинним на час виникнення спірних відносин).

Пунктом 1 Порядку №481 передбачено, що фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді (п.2 Порядку №481).

Відповідно до п.8 Порядку №481 книга зберігається у самозайнятої особи протягом 3 років після закінчення звітного періоду, в якому здійснено останній запис.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем не було надано контролюючому органу доказів ведення вказаної вище книги обліку доходів і витрат, що відповідно до вказаних вище норм є підставою для застосування до нього штрафних санкцій.

Статтею 20 Закону №265/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи та на чому наголошує позивач у позовній заяві, за наслідками розгляду заперечень позивача на акт перевірки відповідач листом від 04.01.2021 №7/6/23-00-07-0714 виклав у новій редакції акт перевірки в частині вартості товарів, на які відсутні накладні або інші документи, які підтверджують походження товару, зазначивши у мотивувальній частині суму 30950,00 грн.

Відтак, враховуючи вищевказану норму, штрафна санкція за вказане порушення має становити 61900,00 грн.

Разом з тим, відповідачем під час прийняття податкового повідомлення-рішення №340707 застосовано штраф на суму 68900,00 грн.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що податкове повідомлення-рішення №340707 підлягає скасуванню частково на суму 7000,00 грн.

При цьому, апелянтом щодо вищевказаного розрахунку заперечень не надано, натомість доводи апеляції відображають суть порушення, яке і було встановлено судом першої інстанції.

Щодо податкового повідомлення-рішення №350707 на суму 13,50 грн.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Пунктом 1 ч.1 ст.17 Закону № 265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту перевірки, контролючим органом було встановлено факт продажу однієї пляшки пива «Софіївське» та кавового напою «Американо» на суму 65,00 грн. Продавець отримала готівку, видала товар і здачу, але розрахункову операцію через РРО не провела.

При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції, позивачем вказане не спростовано.

Враховуючи наведені правові норми, з урахуванням встановлених обставин, штрафна санкція за таке порушення має бути застосована у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів, тобто 65,00 грн.

Однак, контролюючим органом, встановлено штрафну санкцію у розмірі 13,50 грн., що не відповідає вищевказаним приписам.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що податковим органом в апеляційній скарзі жодним чином не обґрунтовано застосування штрафу у вказаному розмірі в контексті правових норм.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що повідомлення-рішення №350707 прийнято з порушенням вищевказаних норм та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку доводам учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко