Справа № 420/17726/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження:65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) та Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області (, юридична адреса: вулиця Смілянська, 23, Черкаси, Черкаська область, 18000) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 07 грудня 2022 року (через підсистему Електронний суд 06.12.2022 року) надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження:65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83), в якій представник позивача просить:

- Скасувати та визнати протиправним рішення від 01.06.2022 року № 75, щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 25.05.2022 року,

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 25.05.2022 року.

Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач по досягненню пенсійного віку звернулась із заявою встановленого зразка та необхідними документами за призначенням пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Однак відповідач повідомив листом від 01.06.2022 року, що рішенням від 01.06.2022 року № 75 в призначенні пільгової пенсії за віком відмовлено, у зв`язку з недосягненням 50 річного віку, так як позивач досягла лише 45 річного віку, однак пільговий стаж позивача складає 8 років 19 днів та загальний стаж складає 20 років 4 місяці 23 днів, що є достатнім для призначення пільгової пенсії за списком № 1, що в свою чергу не заперечує відповідач.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 було визнано неконституційним підняття пенсійного віку особам, які працюють на пільгових посадах і мають право на пільгову пенсію, та зазначено, що використовувати необхідно таку норму працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Представник позивача зазначає, що позивач з урахуванням висновків Конституційного Суду звернулась до пенсійного органу після досягнення нею 45 річного віку, у зв`язку з чим мала право на пенсію.

Також, представник звертає увагу, що відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України N 383 від 18.11.2005 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Окрім цього представник позивача звернув увагу на те, що існує зразкова справа Верховного суду № 360/3611/20 від 21.04.2021 , відповідно до якого належать застосуванню норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної в рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

Через канцелярію суду 26.12.2022 року (вхід. № ЕП/38402/22) від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на таке.

Позивач 10.09.1976 року народження, 25.05.2022 звернулась до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

На момент звернення до Головного управління за призначенням пенсії, вік Позивача становив - 45 років 8 місяців 15 днів.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

На підставі заяви та наданих документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області 01.06.2022 винесено Рішення № 75 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що Позивач на момент звернення за призначенням пенсії не досягла 50 років.

Необхідний страховий та пільговий стаж визначено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, відповідно до якого страховий стаж повинен становити 20 років, пільговий стаж повинен становити 7 років 6 місяців.

Страховий стаж Позивача становить 20 років 04 місяці 23 дні. Пільговий стаж Позивача становить 8 років 19 дні. До пільгового та страхового стажу роботи зараховано всі періоди.

А тому, на думку пенсійного органу у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стосовно посилань представника позивача на рішення Конституційного суду, представник відповідача зазначає, що зазначеним рішенням Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону України Про внесення змін до деякий законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213, якими вносились зміни до Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон № 1788-ХІІ).

Проте, станом на момент виникнення спірних правовідносин (на дату звернення Позивача із заявою про призначення пенсії), положення Закону № 1788-ХІІ не застосовувались при призначенні пенсій на пільгових умовах. Єдиним законом, який регулював питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах був Закон № 1058-IV.

А тому, посилання Позивача на рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 є безпідставним, оскільки зазначене рішення впливає виключно на Закон № 1788-XII, який не застосовувався та не повинен був застосовуватися при прийнятті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області рішення про відмову у призначенні пенсії.

Також, на виконання ухвали суду 26.12.2022 року (вхід. № 39283/22) від представника Головного управління ПФУ в Одеській області надійшла належним чином засвідчена копія пенсійної справи позивача.

Через канцелярію суду 29.12.2022 року (вхід. № ЕС/6514/22) надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечував проти доводів представника Головного управління та наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

09.02.2023 року (вхід. № ЕС/1019/23) від представника позивача надійшла заява, в якій він просить вважати правильним по-батькові позивача « ОСОБА_2 », замість помилково вказаного « ОСОБА_3 ».

Ухвалою від 10 лютого 2023 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Розгляд справи розпочато спочатку. Позивача зобов`язано направити на адресу нового учасника справи копію позовної заяви з додатками.

Через канцелярію суду 13.02.2023 року (вхід. № ЕС/1090/23) на виконання ухвали суду надано докази надсилання копії позовної заяви на адресу нового учасника справи.

Через канцелярію суду 28.02.2023 року та 01.03.2023 року (вхід. № ЕП/6421/23, № ЕС/1652/23) від Головного управління ПФУ в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-VI працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Заява Позивача про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області за принципом екстериторіальності, відповідно до Порядку № 22-1.

За результатами розгляду наданих заявником документів встановлено, що страховий стаж позивача становить 20 років 04 місяці 23 днів, пільговий стаж за Списком № 1 8 років, 00 місяців 19 днів.

Станом на день звернення позивач досягла 45 років та не досягла пенсійного віку, встановленого статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (50 років).

На підставі поданих Позивачем документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення № 75 від 01.06.2022 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідь на відзив Головного управління ПФУ в Черкаській області до суд не надходило.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до паспорту громадянина України № НОМЕР_2 .

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , дата заповнення 01.08.2003 року, ОСОБА_1 :

1. 01.08.2003 року Маяківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, призначена лаборантом фізичного кабінету школи, на підставі наказу № 86 від 01.08.2003 року по школі;

2. 31.01.2005 року звільнена з посади лаборанта фізичного кабінету за власним бажанням, на підставі наказу № 14 від 24.01.2005 року по школі;

3. 01.02.2005 року прийнята молодшою медсестрою по догляду за хворими у нейрохірургічне відділення, на підставі наказу №10-к від 31.01.2005 року;

4. 18.04.2005 року звільнена за власним бажанням, як матір яка має дітей віком до 14 років, на підставі наказу № 34-к від 15.04.2005 року;

5. 13.01.2014 року КУ «Одеський обласний онкологічних диспансер», зарахована на посаду молодшої медсестри по догляду за хворими з радіонуклідної діагностики відділення внутрішньопорожнинної променевої терапії по сп.№1 на підставі наказу № 7 від 13.01.2014 року.

Суд встановив, що відповідно до Довідки від 16.05.2022 року № 18-22/56 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданій ОСОБА_1 , підтверджено, що ця особа працює повний робочий день на КП «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської міської ради», і за період з 13.01.2014 року по 31.01.2022 року виконувала роботу: працівники, зайняті на роботах із радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці понад 10 мілікюрі радію-226 або еквівалентною за радіо токсичністю кількістю радіоактивних речовин, на гамма-терапевтичних апаратах, що передбачена списком № 1 розділу ХХІІ підрозділу 1, код КП 5132 підстава Постанова КМУ від 24.06.2016 року № 461. За період з 13.01.2014 року по 31.01.2022 року 08 років 00 місяців 19 днів.

Відповідно до довідки від 16.05.2022 року № 18-22/57 виданої КНП «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської міської ради» позивач дійсно працює в КНП «ОООД» ОМР» на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими «активного блоку» відкритих джерел лабораторії радіонуклідної діагностики та терапії відділення внітрішньопорожнинної променевої терапії з 13.01.2014 року, сп.№1, де працює по теперішній час.

Умови праці та характеристики виконуваної роботи докорінним чином не змінилися після останньої атестації робочого місця у 2017 році ОСОБА_1 була прийнята на атестоване робоче місце, атестація якого була проведена у 2012 році.

Також, судом встановлено, що відповідно до Акту № 15-01-027/46 від 19.05.2017 року встановлено, що п.14 по показниках атестації робочих місць, зокрема, молодших медичних сестер блоку відкритих радіоактивних препаратів: ОСОБА_1 КП «ОООД» відповідає критеріям Списку № 1 пільгового пенсійного забезпечення, розділу ХІХ «Охорона здоров`я».

Відповідно до протоколу № 1 засідання комісії по атестації робочих місць відділення внутрішньопорожнинної променевої терапії КУ «Одеський обласний онкологічних диспансер» комісією встановлено, що, зокрема, п.22 молодша медична сестра стаціонару (догляд за хворими «активного» блоку) лабораторії радіонуклідної діагностики і терапії відділення внутрішньопорожнинної променевої терапії ОСОБА_1 , відповідно до фотографії робочого часу робота в зоні іонізуючого випромінювання складає 81,3% робочого часу.

А тому, відповідно до висновку комісії на підставі наданих документів та обговорення отриманих результатів по атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право, зокрема, молочної медичної сестри стаціонару (догляд за хворими «активного» блоку) лабораторії радіонуклідної діагностики і терапії відділення внутрішньопорожнинної променевої терапії ОСОБА_1 на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 45 від 31.03.2017 року «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці у відділенні внутрішньопорожнинної променевої терапії» підтверджено право на пільгове забезпечення по списку № 1, молодшим медичним сестрам стаціонару (догляд за хворими «активного» блоку) лабораторії радіонуклідної діагностики і терапії відділення внутрішньопорожнинної променевої терапії.

Так, судом встановлено та матеріалами пенсійної справи підтверджено, що 25.05.2022 року по досягненню позивачем 45-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), позивач звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою № 1387 за призначенням пенсії за віком за Списком № 1.

Відповідно до розписки-повідомлення, позивачем до заяви подано відповідний перелік документів, а саме: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення/перерахунок пенсії, копію паспорту та інші документи: довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників № 18-22/56, документ про місце проживання № 73, заява про спосіб виплати пенсії, інших документів у кількості 10 шт, пам`ятка пенсіонера, свідоцтво про народження дитини № НОМЕР_4 , трудова книжка або документи про стаж № НОМЕР_3 , фотокартка.

Суд встановив, що за результатами розгляду наданих заявником документів Головним управління ПФУ в Черкаській області (за принципом екстериторіальності) було прийнято рішення № 75 від 01.06.2022 року, відповідно до якого вказано, що пенсійний вік, визначений п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 50 років. Необхідних страховий стаж, визначений п.1 ч. 2 ст. 114 вказаного закону становить 20 років, пільговий 7 років 6 місяців.

Страховий стаж особи становить 20 років 04 місяці 23 днів, пільговий стаж особи становить 08 років 19 днів.

До страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

Вирішено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовити у призначенні пенсії за віком.

Позивач не погодившись із відмовою Головного управління у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах звернулась до суду із цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788 (далі також - Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до п. а ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 цього Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій (пункт 20 Порядку №637).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такі самі положення передбачені п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 63, яким передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , дата заповнення 01.08.2003 року, ОСОБА_1 працювала:

1. 01.08.2003 року Маяківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, призначена лаборантом фізичного кабінету школи, на підставі наказу № 86 від 01.08.2003 року по школі;

2. 31.01.2005 року звільнена з посади лаборанта фізичного кабінету за власним бажанням, на підставі наказу № 14 від 24.01.2005 року по школі;

3. 01.02.2005 року прийнята молодшою медсестрою по догляду за хворими у нейрохірургічне відділення, на підставі наказу №10-к від 31.01.2005 року;

4. 18.04.2005 року звільнена за власним бажанням, як матір яка має дітей віком до 14 років, на підставі наказу № 34-к від 15.04.2005 року;

5. 13.01.2014 року КУ «Одеський обласний онкологічних диспансер», зарахована на посаду молодшої медсестри по догляду за хворими з радіонуклідної діагностики відділення внутрішньопорожнинної променевої терапії по сп.№1 на підставі наказу № 7 від 13.01.2014 року.

Судом також встановлено, що відповідно до Довідки від 16.05.2022 року № 18-22/56 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданій ОСОБА_1 про те, що ця особа працює повний робочий день на КП «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської міської ради», і за період з 13.01.2014 року по 31.01.2022 року виконувала роботу: працівники, зайняті на роботах із радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці понад 10 мілікюрі радію-226 або еквівалентною за радіо токсичністю кількістю радіоактивних речовин, на гамма-терапевтичних апаратах, що передбачена списком № 1 розділу ХХІІ підрозділу 1, код КП 5132 підстава Постанова КМУ від 24.06.2016 року № 461. За період з 13.01.2014 року по 31.01.2022 року 08 років 00 місяців 19 днів.

Відповідно до довідки від 16.05.2022 року № 18-22/57, виданої КНП «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської міської ради» зазначено, що вона дійсно працює в КНП «ОООД» ОМР» на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими «активного блоку» відкритих джерел лабораторії радіонуклідної діагностики та терапії відділення внутрішньопорожнинної променевої терапії з 13.01.2014 року, сп.№1, де працює по теперішній час. Умови праці та характеристики виконуваної роботи докорінним чином не змінилися після останньої атестації робочого місця у 2017 році ОСОБА_1 була прийнята на атестоване робоче місце, атестація якого була проведена у 2012 році.

У прийнятому рішенні про відмову відповідач зазначає, що страховий стаж особи становить 20 років 04 місяці 23 днів, пільговий стаж особи становить 08 років 19 днів.

До страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач визначає, що у позивача наявний необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 .

Однак, суд зазначає, що підставою для відмови Головним управлінням у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 стало не досягнення позивачем пенсійного віку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З цього приводу позивач зазначив, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, яким визнано неконституційним підняття пенсійного віку особам, які працюють на пільгових посадах і мають право на пільгову пенсію зазначено, що використовувати необхідно таку норму: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Представник позивача зазначив, що позивач з урахуванням висновків Конституційного Суду звернулась до пенсійного органу після досягнення нею 45 річного віку, у зв`язку з чим мала право на пенсію.

Зі свого боку відповідачі стосовно вказаного рішення зазначили, що зазначеним рішенням, Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону України Про внесення змін до деякий законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213, якими вносились зміни до Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ (Закон № 1788-ХІІ).

Проте, станом на момент виникнення спірних правовідносин (на дату звернення Позивача із заявою про призначення пенсії), положення Закону № 1788-ХІІ не застосовувались при призначенні пенсій на пільгових умовах. Єдиним законом, який регулював питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах був Закон № 1058-IV.

Надаючи оцінку вказаним доводам та запереченням сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно з яким «Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї».

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, за змістом наведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

У постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що «пенсія за віком» - це свого роду «державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.

Верховний Суд в рішенні від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20 дійшов висновку про те, що зазначений правовий висновок необхідно розповсюдити також і на «пенсії за віком на пільгових умовах».

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

09 липня 2003 року було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, яким Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-1, який передусім, у контексті предмету спору, містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Також зазначена норма передбачає зміст ідентичний пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII щодо підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення N 1-р/2020).

Саме це Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-р/2020 покладено в основу позовних вимог (далі - Рішення № 1-р/2020).

Позивач вважає, що за наявності необхідного стажу роботи та досягненням 45 років вона має право на пенсію на пільгових умовах.

Натомість відповідачі керуються Законом № 1058-ІV (в редакції Закону №2148-VIII), за яким пенсійний вік становить 50 років.

Водночас Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», що містить ідентичні правові норми щодо збільшення пенсійного віку, на предмет конституційності не перевірявся.

Згідно із частиною першою статті 92 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (далі - Закон № 2136-VIII) юридичну позицію Конституційний Суд викладає у мотивувальній та/або резолютивній частині рішення, висновку.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що у рішенні від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Статтею 151-2 Конституції України встановлено, що рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Конституційний Суд України в рішенні від 8 червня 2016 року у справі № 4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені» (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України, пункт 7 рішення № 4-рп/2016).

З огляду на наведене, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Висновок у рішенні Конституційного Суду України у справі № 4-рп/2016 зроблений з урахуванням вимог частини 2 статті 150 Конституції України в редакції, чинній на момент прийняття рішення № 4-рп/2016, яка є тотожною статті 151-2 Конституції України у редакції на час розгляду справи та статті 8 Конституції України.

Водночас висновок, сформований у пункті 7 рішення № 4-рп/2016 застосовується судом з урахуванням обставин справи та вимог статті 151-2 Конституції України.

Згідно із частиною першою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У пункті 3.1 рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 наголошено, що за юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (абзац другий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини рішення від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018). Відповідно до змісту статті 8 Конституції України, розвиваючи практику Конституційного Суду України, верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

Також у пункті 4.4. мотивувальної частини Рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

У першому пункті резолютивної частини рішення КСУ від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано неконституційними статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

У контексті предмету спору Конституційним Судом України визнані неконституційними положення щодо підвищення віку виходу на пенсію для пільгових категорій осіб та згідно з пунктом 2 резолютивної частині Рішення КСУ № 1-р/2020 зазначені положення втрачають чинність з дня ухвалення цього Рішення (тобто з 23 січня 2020 року).

У пункті третьому резолютивної частини рішення КСУ від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 викладена юридична позиція щодо порядку виконання цього Рішення, а саме: застосуванню підлягають положення Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону «Про Конституційний Суд України» з метою захисту та відновлення прав особи Суд розглядає питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) акта (його окремих положень), який утратив чинність, але продовжує застосовуватись до правовідносин, що виникли під час його чинності

У третьому пункті Рішення № 1-р/2020 визначено порядок його виконання щодо тих осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року (набрання чинності Законом № 213-VIII) на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, Конституційний Суд в Рішенні № 1-р/2020 визначив спосіб захисту та відновлення прав осіб, що зазнали їх порушення у зв`язку з ухваленням Закону № 213-VIII.

Припис акта, визнаний неконституційним Конституційним Судом України із змістовних підстав більше не може бути застосованим під час розгляду справ судами з мотивів його суперечності Конституції України.

Верховний Суд в рішенні від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20 дійшов висновку, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії (пункт 100 мотивувальної частини).

Відповідно до розрахунку страхового стажу, позивач працювала до 01.04.2015 року на роботах, які відносяться до списку № 1 та зараховані до пільгового стажу.

Враховуючи викладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що у позивача наявний необхідний страховий та пільговий стаж, а тому суд зазначає, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах після досягнення 45 років.

Станом на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, вік позивача складав 45 років 08 місяців 15 днів, про що зазначає ГУ ПФУ в Черкаській області в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в пункті 100 мотивувальної частини рішення від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20, суд вважає, що позивач належить до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно має право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020), оскільки позивач працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мала стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягла віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Доводи відповідачів, що єдиним законом, який регулював питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах був Закон №1058 спростовуються приписами ч. 1 ст. 4 Закону №1058, де вказано, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Таким чином, вказані доводи відповідачів судом відхиляються.

Враховуючи з`ясовані судом факти та обставини справи, висновки Верховного Суду, наведені норми матеріального та процесуального законодавства та керуючись принципом верховенства права, суд доходить висновку про протиправність прийнятого Головним управлінням ПФУ в Черкаській області рішення, а тому позовні вимоги про скасування та визнання протиправним рішення від 01.06.2022 року № 75, щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 25.05.2022 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», внесені зміні до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від25 листопада 2005 року № 22-1, зокрема, п.4.2 Порядку передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу та п. 4.10. передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії, наявність права на пенсію на пільгових умов після досягнення 45 років, а також не встановлення підстав для повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії, суд доходить висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 25.05.2022 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачі своїми запереченнями не довели в повному обсязі обґрунтованість своїх дій, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача Головного управління ПФУ в Черкаській області на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження:65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) та Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області (, юридична адреса: вулиця Смілянська, 23, Черкаси, Черкаська область, 18000) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області (, юридична адреса: вулиця Смілянська, 23, Черкаси, Черкаська область, 18000) від 01.06.2022 року № 75, щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження:65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) призначити ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 25.05.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області (, юридична адреса: вулиця Смілянська, 23, Черкаси, Черкаська область, 18000) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко