Справа № 380/10661/22
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/10661/22 пров. № А/857/2669/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року, головуючий суддя Брильовський Р.М., ухвалене о 10:29 год. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент містобудування Львівської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2022 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ВК Львівської МР, третя особа Департамент містобудування Львівської МР, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №91 від 04.02.2022 року «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 ».

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що тимчасова споруда на АДРЕСА_1 була внесена до схеми розміщення малих архітектурних форм згідно з ухвалою Львівської міської ради від 11.04.2013 року №2292 та враховуючи ухвалу Львівської міської ради від 02.03.2017 року №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» між позивачем та управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради було укладено договір №Ф-2007-17 від 29.12.2017 року на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що зазначались ним у поданій позовній заяві, і які, на його думку, не взяті до уваги судом попередньої інстанції

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи заперечили проти апеляційної скарги, вважають оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності № ТС-2019-0478-Ф від 18 червня 2019 року видавався на приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » .

Проект рішення виконавчого комітету «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 » готувався на підставі листа Франківської районної адміністрації від 25.09.2020 року № 4-35-30160 та доданих матеріалів до вказаного листа.

Додатком до листа Франківської районної адміністрації від 25.09.2020 року № 4-35-30160 є акт про дотримання вимог законодавства при розміщенні тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності від 04.09.2020 року, вимога Франківської районної адміністрації від 04.09.2020 року №35-вих-68182 про демонтаж тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста.

Згідно з актом дотримання вимог законодавства при розміщенні тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності від 04.09.2020 року за результатами обстеження виявлено, що тимчасова споруда не передбачена Комплексною схемою, відсутній договір ОКЕБ, відсутній паспорт прив`язки.

Також, додатком до листа Франківської районної адміністрації від 25.09.2020 року № 4-35-30160 є фотофіксація вимоги та Акта, розміщених на тимчасовій споруді на АДРЕСА_1 (додаток до відзиву ВК фото ТС-вивіска «Бджілка»).

28.02.2018 року позивач подав заяву для видачі паспорта прив`язки №3-ФОП-19324/АП-Л-2404 на виконання пункту 3.6. порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 року № 4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові». Цією ухвалою передбачено, що для отримання паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності суб`єкт підприємницької діяльності звертається у Центр надання адміністративних послуг м. Львова з письмовою заявою на ім`я начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування про надання паспорта прив`язки тимчасової споруди та підпункту 3.7.4. пункту 3.7., яким вказано, що до заяви додаються: фотофіксація тимчасової споруди (формат А-5).

Відповідно до схеми прив`язки тимчасової споруди М 1:500 та плану ділянки для розміщення тимчасових споруд до паспорта прив`язки № ТС-2019-0478-Ф від 18 червня 2019 року тимчасова споруда площею 30 кв. м. фізичної особи підприємця ОСОБА_1 одна, а згідно відомостей з Містобудівного кадастру м. Львова тимчасових споруд стало уже дві.

Відповідно до акту обстеження земельних ділянок на АДРЕСА_1 від 06.11.2020 року №155 відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м. Львові департаменту містобудування за результатами обстеження земельних ділянок: встановлено, що: на земельній ділянці № НОМЕР_1 в межах червоних ліній орієнтовною площею 0,0022 га по АДРЕСА_1 знаходиться павільйон зі стінами із панелей типу «сендвіч» розміром 3,12 м., 7,50 м., 2,42 м., 1,40 м., 0,70 м., 6,13 м. (орієнтовною пл. 22 кв. м.) на бетонній площадці. На час обстеження в приміщенні павільйону здійснюється підприємницька діяльність торгівля продуктами харчування.

Рiшенням Франкiвського районного суду м. Львова від 13.12.2012 року у спpaві № 1326/8181/2012 визнано право приватної власності на торгівельний павільйон загальною площею 19,4 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

В подальшому вказаний павільйон на підставі договорів купівлі-продажу часток майна № 3863 вiд 25.09 2013 року та №3805 вiд 23.09.2013 року вiдчужено ОСОБА_2

Вiдповiдно до інформацiйної довiдки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вiд 17.09.2020 року № 224308582 право власності на торгівельний павiльйон площею 19,4 кв. м. на АДРЕСА_1 (реєстрацiйний номер об`єкта нерухомого майна ) перебуває у власності ОСОБА_2 .

Згідно з ухвалою Львiвської міської ради від 02.03.2017 року №1568 «Про продовження терміну здійснення пiдприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова внесено до Комплексної схеми тимчасову споруду площею 0,0030 га на АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 .

Паспорт тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 скасовано 30.09.2019 року в зв`язку з недотриманням вимог ФОП ОСОБА_1 при встановленні тимчасової споруди.

Згiдно з ухвалою Львiвської міської ради від 26.12.2019 року № 6107 «Про здійснення пiдприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» тимчасову споруду ФОП ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 до Комплексної схеми не внесено.

На земельнiй дiлянцi № 2 в межах червоних ліній орiєнтовною площею 0,0030 га по АДРЕСА_1 знаходиться павільйон зі стінами із панелей типу «сендвіч» розміром 2,96 м., 1,60 м., 0,80 м., 6,65 м., 3,75 м., 8,27 м. (орієнтовною пл. 30 кв. м.). На час обстеження в приміщенні павільйону здiйснюється пiдприємницька дiяльнiсть - торгiвля дитячими товарами «Бджілка».

Вiдповiдно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване речове право на нерухоме майно відсутнє.

Згідно з актом про дотримання вимог законодавства при розміщенні тимчасово здійснення підприємницької діяльності вiд 04.09.2020 року, складеного представниками Франківської РА) тимчасова споруда із сендвіч панелей розміром 8,1х3,7м (орієнтовною пл.30 кв. м.) на АДРЕСА_1 , власником якої є ФОП ОСОБА_1 не передбачена Комплексною схемою, також вiдсутнiй договір ОКЕБ та паспорт прив`язки.

Актом обстеження земельних ділянок на АДРЕСА_1 від 06.11.2020 року №155 підтверджується все вищенаведене та згідно план схеми земельної ділянки на АДРЕСА_1 доданої до акту встановлено дві окремо стоячі тимчасові споруди на двох земельних ділянках комунальної власності.

Одна тимчасова споруда позивача розміщувалася на підставі договору №Ф-2007-17 від 29.12.2017 року на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд та паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності №ТС-2019-0478-Ф від 18 червня 2019 та інша, яка була встановлена самовільно і щодо якої було винесено рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 04.02.2022 року № 91 «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 ».

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач мав достатні правові підстави для прийняття рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 91 від 04.02.2022 року «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 ».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно із пунктом 44 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку.

До компетенції виконавчих органів міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (підпункт 7 пункту «а» статті 30 Закону №280/97-ВР).

Згідно статті 31 цього ж Закону №280/97-ВР виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, зокрема, зі здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року за №280/97-ВР з наступними змінами та доповненнями акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Як передбачено ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 року з наступними змінами та доповненнями тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди; встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки; відхилення від паспорта прив`язки тимчасової споруди не допускається, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу; розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Аналогічні приписи закріплені і в Положенні про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженому ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 року № 4526 (далі - Положення).

Згідно з визначенням п. 1.3 цього Порядку самовільно встановлена тимчасова споруда - це тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорта прив`язки ТС.

Пунктом 2.1 цього ж Порядку визначено, що розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорта прив`язки, плану земельної ділянки та договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки.

Згідно п. 3.14 Положення термін дії паспорта прив`язки тимчасової споруди встановлюється відповідно до терміну, зазначеного в ухвалі міської ради, з врахуванням містобудівної документації, державних норм та правил і Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Львова.

Відповідно до 5.5 Положення договір оренди окремих конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасових споруд укладається за умови відсутності заборгованості з орендної плати за попередніми договорами станом на дату укладення договорів на термін, визначений ухвалою міської ради.

Відтак, для встановлення правомірності розміщення тимчасової споруди необхідно з`ясувати наявність сукупності умов:

- ухвали Львівської міської ради, згідно з якою тимчасова споруда включена до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд як частина Програми комплексного благоустрою міста;

- чинного договору оренди земельної ділянки, необхідної для розміщення тимчасової споруди;

- дійсного паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.

З наведеного, слід дійти висновку, що тимчасова споруда вважається такою, що встановлена правомірно тільки у разі дотримання усіх трьох вищевказаних умов. І у випадку відсутності хоча б однієї з них тимчасову споруди слід вважати такою, що встановлена самовільно.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

На об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів.

Питання щодо благоустрою, в тому числі і щодо здійснення демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд та порядку його проведення, відноситься до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Підставою для встановлення тимчасової споруди є отримання паспорта прив`язки тимчасової споруди на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на її розміщення, а також наявність належним чином укладеного договору щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою.

Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2020 року у справі №2а-72/12.

Як слідує з матеріалів справи, паспорт тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 скасовано 30.09.2019 року в зв`язку з недотриманням вимог ФОП ОСОБА_1 при встановленні тимчасової споруди.

Також, згiдно з ухвалою Львiвської міської ради від 26.12.2019 року №6107 «Про здійснення пiдприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» тимчасову споруду ФОП ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 до Комплексної схеми не внесено.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували законність встановлення спірної тимчасової споруди та наявність повного пакету необхідних документів для встановлення тимчасової споруди.

Договір № Ф-2007-17 від 29.12.2017 року на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд, паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності № ТС-2019-0478-Ф від 18 червня 2019 не мають ніякого відношення до спірної тимчасової споруди, оскільки актом обстеження земельних ділянок на АДРЕСА_1 від 06.11.2020 року № 155 підтверджується встановлення дві окремо стоячі тимчасові споруди на двох земельних ділянках комунальної власності.

Крім цього, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року у справі № 380/2335/20, оскільки ним скасовані лише окремі пункти ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 року №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова», а виконавчий комітет мав повноваження і право на винесення рішення №91 від 04.02.2022 року «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 ».

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що приймаючи оспорюване рішення № 91 від 04.02.2022 року «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 » виконавчий комітет Львівської міської ради діяв в межах норм чинного законодавства та покладених на нього повноважень, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року у справі №380/10661/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 05.04.2023 року.