Справа № 200/11503/21
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 квітня 2023 року

м. Київ

справа №200/11503/21

адміністративне провадження № К/990/9717/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Олендера І.Я., Гончарової І.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янська сіль» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 серпня 2021 року №8, №8, №8, №9229/05-99-07-21, №9230/05-99-07-21,

У С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Донецькій області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, податковий орган посилається на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження відбувся з обставин, що не залежали від його волі (запровадження на території України воєнного стану), проте це не було взято до уваги апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали.

При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за вказаною касаційною скаргою судом з`ясовано такі обставини.

Зі змісту касаційної скарги та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Слов`янська сіль» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просило: 1) скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2021 року №8; 2) частково скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2021 року №8, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 203 295,00 грн.; 3) частково скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2021 року №8 щодо штрафних санкцій у розмірі 92 863,80 грн.; 4) частково скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2021 року №8 щодо штрафних санкцій у розмірі 136 733,50 грн.; 5) частково скасувати рішення від 19 серпня 2021 року №9229/05-99-07-21 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску в сумі у розмірі 107 260,82 грн.; 6) скасувати рішення від 19 серпня 2021 року №9230/05-99-07-21 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності у розмірі 510,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року позов задоволеночастково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2021 року №8; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2021 року №8 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 203 295,00 грн. та в частині штрафних санкцій у розмірі 92 863,80 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2021 року №8 в частині штрафних санкцій у розмірі 136 733,50 грн.; визнано протиправним та скасовано рішення №9229/05-99-07-21 від 19 серпня 2021 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску в сумі у розмірі 107 260,82 грн.; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, податковий орган 15 листопада 2022 року звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою про його скасування, одночасно порушивши й питання поновлення строку апеляційного оскарження, пропуск якого обґрунтовував введенням на території України воєнного стану.

Перший апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06 грудня 2022 року залишив подану відповідачем апеляційну скаргу без руху, запропонувавши заявнику протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції із обґрунтованою заявою про поновлення строку звернення із апеляційною скаргою.

При цьому, апеляційний суд звернув увагу, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Разом з тим, підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Також суд наголосив, що посилання скаржника на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до апеляційного суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу суб`єкта владних повноважень, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Проте відповідачем в поданому клопотанні не наведено обґрунтувань того, що неможливість подання скарги у визначений процесуальним законом строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку із введенням воєнного стану; як і не подано будь-яких доказів в підтвердження таких обставин.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд керувався положеннями частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху податковим органом надіслано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому фактично наведено ті ж обставини, яким вже надана оцінка в попередній ухвалі Першого апеляційного адміністративного суду та розглянувши яке, останній вказав, що скаржником так і не надано доказів, які підтверджували б поважність причин пропуску строку для подачі апеляційної скарги та вказували на об`єктивні причини неможливості своєчасного звернення з апеляційною скаргою, а відтак, дійшовши переконання про невиконання вимог його ухвали від 06 грудня 2022 року, ухвалою від 20 лютого 2023 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Таким чином, податковий орган, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Перший апеляційний адміністративний суд врахував вищевказані норми процесуального закону та обґрунтовано ухвалою від 20 лютого 2023 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янська сіль» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 серпня 2021 року №8, №8, №8, №9229/05-99-07-21, №9230/05-99-07-21.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.Я.Олендер І.А. Гончарова