Справа № 140/787/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року ЛуцькСправа № 140/787/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення від 11 грудня 2022 року про відмову у перетинанні державного кордону України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що є студентом іноземного вузу - Академії соціальних наук, у зв`язку із чим отримав дозвіл від ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на виїзд за кордон та у посвідченні про приписку до призовної дільниці зроблений відповідний запис про відстрочку від призову на військову службу. Незважаючи на це, посадова особа Державної прикордонної служби України відмовила йому в перетині державного кордону, мотивуючи недостатністю наданих для паспортного контролю документів.

Вказану відмову в перетині кордону позивач вважає протиправною: рішення не містить обґрунтування причин такої відмови, оскільки у ньому не вказано переліку документів, які були відсутні під час перетину кордону, а відповідач своїми діями порушує його право на вільне пересування, адже згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08 вересня 2022 року №348 відповідно до пункту 9 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він має право на відстрочку від призову на військову службу (для здобуття освіти в рамках міжнародних договорів України у закладах освіти інших держав), заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає. Крім того, було надано довідку Академії соціальних наук від 25 серпня 2022 року про прийняття на стаціонарне (денне) навчання у період з 01 жовтня 2022 року по 30 вересня 2025 року. Поряд з тим заборона у перетині кордону передбачена особам, яким надана відстрочка згідно з абзацом другим частини третьої Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», проте такі обмеження не застосовуються до його випадку, оскільки йому надана відстрочка згідно з пунктом 9 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити повністю (а.с.61-72). В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час здійснення прикордонної контролю 11 грудня 2022 року позивачем було пред`явлено документи, які підтверджують його навчання у закордонному навчальному закладі, паспорт, посвідчення про приписку до призовної дільниці та довідку ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак надані документи не давали підстав для прийняття уповноваженими посадовими особами, які здійснюють прикордонний контроль у пункту пропуску через державний кордон України, рішення про надання позивачу дозволу на перетин державного кордону України в умовах воєнного стану.

Відповідач зазначив, що відповідно до пункту 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Проте ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому-восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тобто, здобувачі фахової передвищої та вищої освіти відносяться до категорії осіб, визначених в абзаці другому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на яких не поширюється норма пункту 2-6 Правил, яка передбачає право на перетин державного кордону в умовах воєнного стану. Згідно з довідкою від 08 вересня 2022 року №348, виданою ОСОБА_1 , відповідно до частини дев`ятої статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він має право на відстрочку від призову на строкову військову службу, але зазначена в довідці норма закону стосується призову на строкову військову службу, а не призову під час мобілізації. Натомість правовою підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є стаття 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак покликань на відповідний абзац та частину статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ні посвідчення про приписку до призовної дільниці, ні довідка від 08 вересня 2022 року №348 не містять.

Відповідач також зауважив, що оспорюване рішення є одноразовим і при пред`явленні позивачем документів, які надають право на виїзд з України, таке рішення жодним чином не створює перешкоди дня перетину ним кордону України за наявних на те законних підстав.

Крім того, відповідач наголосив, що здобувачі освіти у період воєнного стану могли виїжджати за кордон (як виняток з Порядку) згідно з розпорядженням Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03 квітня 2022 року №23-7913/0/6-22-вих, яким було вирішено не застосовувати обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі України здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти (студенти, слухачі) і на час оголошення мобілізації перебували на території України та не змогти в установленому порядку виїхати за межі України для продовження навчання. Зазначена вимога застосовувалась до 14 вересня 2022 року й не застосовується згідно з розпорядженням Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15 вересня 2022 року №23-28653/0/6-22-вих.

З урахуванням наведеного відповідач вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позов не підлягає задоволенню.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 (а.с.14) та паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 (а.с.17).

Сторонами у справі не заперечується те, що 11 грудня 2022 року позивач з метою перетинання державного кордону з Республікою Польща в пункті пропуску для залізничного сполучення «Ягодин» надав: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 (а.с.17); посвідчення про приписку до призовної дільниці №35 з відміткою про надання відстрочки за пунктом 9 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.39); довідку ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08 вересня 2022 року №348 для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти (а.с.40); студентський квиток (а.с.24); студентську візу (а.с.25); квитанцію про оплату навчання від 23 серпня 2022 року (а.с.26-27); договір від 29 вересня 2022 року про умови оплати за навчання (а.с.28); довідку про прийняття на навчання іноземця від 25 серпня 2022 року №324-2022 (а.с.18); підтвердження статусу студента (а.с.21-23).

11 грудня 2022 року начальник 2 відділення інспекторів прикордонного контролю відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » віпс « ІНФОРМАЦІЯ_7 » старший лейтенант ОСОБА_2 згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль» прийняв рішення №3372 про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_1 (а.с.41). За змістом цього рішення на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» громадянин України ОСОБА_1 тимчасово обмежений у праві виїзду з України у зв`язку із відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, оскільки не надано на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон. У вказаному рішенні позивач власноручно поставив відмітку про незгоду із цим рішенням.

Вважаючи вказане рішення про відмову в перетинанні державного кордону протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 19 Конституції України імперативно визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За приписами частин першої, третьої, четвертої статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Відповідно до частин першої, другої статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Частиною першою статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону №389-VIII в указі Президента України про введення воєнного стану зазначаються: вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

За приписами частини другої статті 9 Закону №389-VIII Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частинами першою, другою статті 20 Закону №389-VIII передбачено, що правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 (затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1); у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (пункт 3).

Надалі Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року №133/2022 (затвердженим Законом України від 14 березня 2022 року № 2119-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року №259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року №341/2022 (затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб; Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року №573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб; Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року №757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб; Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року №58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що передбачене частиною першою статті 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України, а також право на освіту (стаття 53 Конституції України) можуть бути тимчасово обмежені в умовах воєнного стану, за умови, що в указі Президента України про введення воєнного стану такі конституційні права зазначені у вичерпному переліку конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, при цьому, особливий режим в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян встановлюються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що пунктом 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, статтями 33, 53 Конституції України, тому з 24 лютого 2022 року (дня введення в Україні воєнного стану) право кожного вільно залишати територію України, яке передбачене частиною першою статті 33 Конституції України, може бути тимчасово обмежене в умовах воєнного стану, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, так само може бути обмежене право на освіту, передбачене статтею 53 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 05 листопада 2009 року №1710-VI «Про прикордонний контроль» (далі - Закон №1710-VI) прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

За приписами частин першої, третьої, четвертої статті 6 Закону №1710-VI перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні. Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №1710-VI паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

За приписами частин першої-третьої статті 14 Закону №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт. Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону. Особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право оскаржити відповідне рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або до суду. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії. Оскаржене рішення може бути скасовано чи змінено начальником органу охорони державного кордону або скасовано та визнано нечинним судом.

Згідно із частинами першою, другою статті 3 Закону України від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон №3857-ХІІ) перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

За змістом статті 8 Закону №3857-ХІІ рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб з питань виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.

Пунктом 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі -Правила №57, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року №724, зі змінами) передбачено, що ці Правила визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

За змістом пункту 2 Правил №57 перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон. У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2022 року №383 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України» (набрала чинності 01 квітня 2022 року) Правила №57 доповнені пунктом 2-6 такого змісту: «2-6. У разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.».

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року №399 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України» (набрала чинності 02 квітня 2022 року) пункт 2-6 Правил №57 доповнено реченням такого змісту: «Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».».

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-ХІІ) (в редакції Закону України від 14 квітня 2022 року №2196-ІХ «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації деяких категорій громадян», який набрав чинності 12 червня 2022 року) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин (тобто, прийняття оскаржуваного рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України від 11 грудня 2022 року №9372) особи, визначені в абзаці другому частини третьої статті 23 Закону №3543-ХІІ (а саме здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти) не мали права на перетин державного кордону, оскільки таке право у встановленому законодавством порядку тимчасово обмежене в умовах воєнного стану. В умовах воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 Правил №57, мають військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, за винятком осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону №3543-ХІІ.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 фактично належить до категорії осіб, визначених в абзаці другому частини третьої статті 23 Закону №3543-ХІІ. Отже, право позивача на перетин державного кордону у встановленому законодавством порядку на момент прийняття оскаржуваного рішення було тимчасово обмежене в умовах воєнного стану.

Відповідно до посвідчення про приписку до призовної дільниці призовника №35 ОСОБА_1 26 лютого 2020 року взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.39). Також у посвідченні в графі «Рішення призовної комісії» зазначено, що ОСОБА_1 придатний до військової служби та має право на відстрочку від призову (пункт 9 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Суд відхиляє покликання позивача на частину дев`яту статті 17 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) (відповідно до якої право на відстрочку від призову на строкову військову службу для здобуття освіти також мають громадяни України, які в рамках міжнародних договорів України навчаються у закладах освіти інших держав) як на правову підставу для перетину державного кордону, оскільки вказаною правовою нормою надається відстрочка від призову саме на строкову військову службу, а не на військову службу під час мобілізації. Наявність у позивача права на відстрочку від призову на строкову військову службу відповідно до частини дев`ятої статті 17 Закону №2232-ХІІ не створює відповідно до Правил №57 правових підстав для безперешкодного перетину державного кордону в умовах воєнного стану та оголошеної в Україні мобілізації.

Суд також відхиляє покликання позивача на довідку ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08 вересня 2022 року №348 для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти (а.с.40), оскільки така довідка не є документом, що підтверджує правову підставу для виїзду за кордон. Суд наголошує на тому, що сама по собі наявність у особи права на відстрочку від призову на строкову військову службу та військову службу під час мобілізації (у т.ч. у зв`язку із здобуттям освіти за кордоном) не зумовлює виникнення у такої особи безумовного права на виїзд за межі України, оскільки право на перетин державного кордону військовозобов`язаними, які не підлягають призову на строкову військову службу та військову службу під час мобілізації, також може бути тимчасово обмежене в умовах воєнного стану.

Крім того, суд враховує, що територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки видача довідок для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти повинна була здійснюватися лише у період з 03 квітня 2022 року по 15 вересня 2022 року та виключно для осіб, які не встигли у зв`язку із мобілізацією виїхати з України для продовження навчання. Проте з матеріалів справи не вбачається, що до 24 лютого 2022 року позивач навчався в Академії соціальних наук (Республіка Польща), адже вважається студентом цього закладу з 01 жовтня 2022 року. Тобто, до введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану позивач не навчався за кордоном, та 11 грудня 2022 року намагався перетнути державний кордон не у зв`язку із продовженням навчання, яке до того ж мало розпочатися з 01 жовтня 2022 року.

Статтею 6 Закону №3857-ХІІ визначено перелік підстав для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Проте, на думку суду, вказаний перелік підстав для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України в умовах воєнного стану не є вичерпним, та передбачене частиною першою статті 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути тимчасово обмежене в умовах воєнного стану, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме відповідно до Правил №57.

Відповідно до статті 15 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) під час війни або іншої суспільної небезпеки, яка загрожує життю нації, будь-яка Висока Договірна Сторона може вживати заходів, що відступають від її зобов`язань за цією Конвенцією, виключно в тих межах, яких вимагає гострота становища, і за умови, що такі заходи не суперечать іншим її зобов`язанням згідно з міжнародним правом. Наведене вище положення не може бути підставою для відступу від статті 2, крім випадків смерті внаслідок правомірних воєнних дій, і від статей 3, 4 (пункт 1) і 7.

Отже, в умовах воєнного стану можливий відступ від пункту 2 статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї (яким передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну), а також від статті 2 (право на освіту) Додаткового протоколу до Конвенції.

Згідно зі статтею 4 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР №2148-VIII від 19 жовтня 1973 року) під час надзвичайного становища в державі, при якому життя нації перебуває під загрозою і про наявність якого офіційно оголошується, держави-учасниці цього Пакту можуть вживати заходів на відступ від своїх зобов`язань за цим Пактом тільки в такій мірі, у якій це диктується гостротою становища, при умові, що такі заходи не є несумісними з їх іншими зобов`язаннями за міжнародним правом і не тягнуть за собою дискримінації виключно на основі раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії соціального походження. Це положення не може бути підставою для якихось відступів від статей 6, 7, 8 (пункти 1 і 2), 11, 15, 16 і 18.

Тобто, під час надзвичайного становища в державі, при якому життя нації перебуває під загрозою і про наявність якого офіційно оголошується, держави-учасниці Міжнародного пакту про громадянські і політичні права можуть вживати заходів на відступ від своїх зобов`язань за статтею 12 Пакту (пункт 2 якої передбачає право кожної людини покидати будь-яку країну, включаючи свою власну).

Суд звертає увагу, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено: Міністерству закордонних справ України забезпечити інформування в установленому порядку Генерального секретаря ООН та офіційних осіб іноземних держав про введення в Україні воєнного стану, про обмеження прав і свобод людини і громадянина, що є відхиленням від зобов`язань за Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, та про межу цих відхилень і причини прийняття такого рішення (пункт 7).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване у цій справі рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України від 11 грудня 2022 року №9372 щодо тимчасового обмеження позивача у праві виїзду з України в умовах воєнного стану є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, судом не встановлено, що позивач на момент прийняття оскаржуваного рішення належав до кола осіб, які в умовах воєнного стану мають право перетинати державний кордон відповідно до Правил №57.

Крім того, варто зауважити, що оскаржуване рішення має разовий характер, тому при пред`явленні позивачем документів, які надають право на перетин державного кордону на виїзд з України, це рішення жодним чином не створить перешкод для перетину кордону України за наявності на те законних підстав.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки суд відмовляє у задоволені позову, то підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк