Справа № 280/874/23
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 квітня 2023 року Справа № 280/874/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3)

про: визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

07.02.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 12.01.2023 № 39 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.01.2023 про призначення йому пенсії за віком та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням висновків суду;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сукупний обсяг наявного у нього страхового стажу становить понад 31 рік, що у розумінні ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає йому право на оформлення пенсії за віком. Натомість, відповідач шляхом прийняття рішення від 12.01.2023 № 39 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки, за його позицією, не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача періоди його роботи з 25.10.1984 по 26.01.1988, з 27.01.1988 по 09.01.1996, з 15.01.1996 по 03.01.1997, з 09.01.1997 по 30.04.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998, оскільки такі записи про роботу зроблені раніше дати видачі трудової книжки від 02.04.2002 серія НОМЕР_2 .

На думку позивача, рішення відповідача від 12.01.2023 № 39 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком є протиправним, оскільки підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Так, з дублікату трудової книжки серія НОМЕР_2 вбачається, що її видано 02.04.2002. В ній роботодавцем поновлені записи про попередню роботу позивача, які містять інформацію стосовно дати прийняття на роботу, найменування підприємства, на якому працював позивач, а також управління, відділ і посаду, на яку його було прийнято. Також містяться відомості щодо наказів, на підставі яких позивач приймався на роботу та звільнявся з неї. Окремо позивач зауважив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

20.02.2023 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№ 7525 від 20.02.2023), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки на дату звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком його загальний страховий стаж становив 20 років 4 місяці 9 днів. У свою чергу, до загального страхового стажу відповідачем не зараховані періоди роботи позивача з 25.10.1984 по 26.01.1988, з 27.01.1988 по 09.01.1996, з 15.01.1996 по 03.01.1997, з 09.01.1997 по 30.04.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998, оскільки записи про таку роботу зроблені раніше дати видачі трудової книжки. Відповідач зауважив, що для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів позивачу необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Окремо у відзиві на позовну заяву відповідачем вказано, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. При цьому, пенсійний орган, який первинно розглядав заяву про призначення особі пенсії, у подальшому не має доступу до електронної пенсійної справи такої особи, що унеможливить виконання судового рішення по даній справі. З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002.

05.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV).

За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані на розгляд відповідачу.

Рішенням від 12.01.2023 № 39 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.15).

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії, відповідач зазначив, що згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж позивача на дату звернення становить 20 років 4 місяці 9 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано згідно з записами трудової книжки від 02.04.2002 серія НОМЕР_2 періоди роботи позивача з 25.10.1984 по 26.01.1988, з 27.01.1988 по 09.01.1996, з 15.01.1996 по 03.01.1997, з 09.01.1997 по 30.04.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998, оскільки записи про роботу зроблені раніше дати видачі трудової книжки (а.с.15).

Додатково відповідач у рішенні від 12.01.2023 № 39 зазначив, що для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів останньому необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (а.с.15).

Оцінюючи правомірність рішення відповідача від 12.01.2023 № 39 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У ч. 4 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV законодавець визначив, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

За приписами ч. 1 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ), який є релевантним джерелом права у досліджуваних правовідносинах, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

У відповідності до ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що порядок ведення трудових книжок, а також правові аспекти підтвердження наявного трудового стажу у випадку відсутності трудової книжки визначаються Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція № 58), затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, та Порядком № 637.

Згідно з п. 2.2 Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

За приписами п. 5.2 Інструкції № 58 дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Згідно з п. 5.3 Інструкції № 58 якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника.

Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника. Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а в графі 3 причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

За приписами п. 5.5 Інструкції № 58 якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т. ін.), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї). При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис: «Замість видано дублікат», а книжка повертається її власнику. При влаштуванні на нове місце роботи працівник зобов`язаний пред`явити дублікат трудової книжки.

Положення п. 5.5 Інструкції № 58 кореспондується також з приписами п. 5.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (далі Інструкція № 162), що була чинною на момент видачі дубліката трудової книжки позивача.

Із наведених вище положень законодавства у відповідній сфері правовідносин вбачається, що перевірку наявності первинних документів для внесення записів про роботу у період до дати оформлення дубліката трудової книжки та належність оформлення таких документів здійснює підприємство за останнім місцем роботи працівника, яке оформлює дублікат трудової книжки. Наявність чи відсутність належно оформлених документів впливає на повноту записів про стаж роботи по окремих періодах роботи. Інструкція № 58 не містить положень щодо здійснення такої перевірки іншими особами, відмінними від підприємства, яке оформлює дублікат трудової книжки.

Так, судом встановлено, що позивачем 05.01.2023 була подана до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заява про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, яка у подальшому разом із доданими до неї документами за правилами екстериторіальності була передана на розгляд відповідачу. Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, посилаючись на ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV шляхом прийняття рішення від 12.01.2023 № 39, оскільки, на його думку, до страхового стажу позивача не можуть бути зараховані періоди його роботи з 25.10.1984 по 26.01.1988, з 27.01.1988 по 09.01.1996, з 15.01.1996 по 03.01.1997, з 09.01.1997 по 30.04.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998, тому що записи про роботу зроблені раніше дати видачі трудової книжки від 02.04.2002 серія НОМЕР_2 (а.с.15). Додатково відповідач зазначив, що для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів останньому необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до Порядку № 637 (а.с.15).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що у зв`язку із втратою позивачем трудової книжки 02.04.2002 йому був виготовлений дублікат трудової книжки серія НОМЕР_2 , до якого внесені всі відомості про попередні періоди роботи позивача (а.с.9-14). Зокрема, у ній було відображено, що позивач у спірних періодах працював на таких посадах: у період з 25.10.1984 по 26.01.1988 у Будівельно-монтажному управлінні № 3 на посадах монтажника та майстра (записи №№ 3-6); у період з 27.01.1988 по 09.01.1996 у тресті «Донецькмонтажспецстрой» ЗСМУ-8 «Монолитстрой» на посаді начальника матеріально-технічного відділу (записи №№ 7-8); у період з 15.01.1996 по 03.01.1997 у Приватному малому підприємстві-фірмі «Теремок» на посаді заступника директора з комерційних питань (записи №№ 9-10); у період з 09.01.1997 по 10.05.2000 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ассоль» на посаді заступника директора (записи №№ 11-12).

Записи дублікату трудової книжки від 02.04.2002 серія НОМЕР_2 в частині періодів роботи позивача з 25.10.1984 по 26.01.1988, з 27.01.1988 по 09.01.1996, з 15.01.1996 по 03.01.1997, з 09.01.1997 по 30.04.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998 вчинені акуратно, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Також суд вважає за можливе застосувати у досліджуваних правовідносинах позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17), стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72366973).

Крім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 74262468).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач повинен був зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 25.10.1984 по 26.01.1988, з 27.01.1988 по 09.01.1996, з 15.01.1996 по 03.01.1997, з 09.01.1997 по 30.04.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998 згідно з записами трудової книжки від 02.04.2002 серія НОМЕР_2 , однак протиправно відмовив у вчиненні таких дій.

Стосовно доводів відповідача про те, що для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів йому необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до Порядку № 637 суд зауважує, що вказаний Порядок регламентує правовідносини щодо підтвердження трудового стажу у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. При цьому відповідно до положень Порядку № 637 необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 березня 2019 року у справі № 227/4564/16-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 80633854).

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 12.01.2023 № 39 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, суд дійшов висновку, що у відповідній частині позов слід задовольнити.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.01.2023 про призначення йому пенсії за віком та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням висновків суду, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки рішенню відповідача від 12.01.2023 № 39 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.01.2023 про призначення йому пенсії за віком та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням періоду роботи позивача з 25.10.1984 по 26.01.1988, з 27.01.1988 по 09.01.1996, з 15.01.1996 по 03.01.1997, з 09.01.1997 по 30.04.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998 згідно з записами трудової книжки від 02.04.2002 серія НОМЕР_2 .

Стосовно твердження відповідача про те, що пенсійний орган, який первинно розглядав заяву про призначення особі пенсії, у подальшому не має доступу до електронної пенсійної справи такої особи, що унеможливить виконання судового рішення по даній справі, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1) заява, зокрема, про призначення/перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно з абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За приписами п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Відтак, оскільки рішення від 12.01.2023 № 39 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком приймалось не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а відповідачем, підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглядати заяву позивача від 05.01.2023 про призначення йому пенсії за віком об`єктивно відсутні.

Отже, позовні вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.01.2023 про призначення йому пенсії за віком та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням періоду роботи позивача з 25.10.1984 по 26.01.1988, з 27.01.1988 по 09.01.1996, з 15.01.1996 по 03.01.1997, з 09.01.1997 по 30.04.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998 згідно з записами трудової книжки від 02.04.2002 серія НОМЕР_2 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідній частині позов також слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність рішення відповідача від 12.01.2023 № 39 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, а також вмотивовано наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.01.2023 про призначення йому пенсії за віком та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням висновків суду.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав суду належних та достатніх доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 06.02.2023 № 11 (а.с.8) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 073,60 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.01.2023 № 39 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2023 про призначення йому пенсії за віком та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням періоду роботи ОСОБА_1 з 25.10.1984 по 26.01.1988, з 27.01.1988 по 09.01.1996, з 15.01.1996 по 03.01.1997, з 09.01.1997 по 30.04.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998 згідно з записами трудової книжки від 02.04.2002 серія НОМЕР_2 .

Судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 4 квітня 2023 року.

Суддя О.В. Прудивус