Справа № 160/14350/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Галайди А.В.,
представника позивача: Ясногора І.В.,
представника відповідача: Ярмолич К.І.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Орлівщина» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
16.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Орлівщина» (далі ТОВ «Агрофірма «Орлівщина», позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Орлівщина» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік та зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підтвердити такий статус;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку відомості щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Орлівщина» як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік та надати відповідний витяг (довідку) з Єдиного державного реєстру платників єдиного податку.
30.09.2022 року до суду надійшов відзив ГУ ДПС у Дніпропетровській області на позовну заяву ТОВ «Агрофірма «Орлівщина», в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачеві обґрунтовано та на законних підставах відмовлено у наданні довідки щодо підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, оскільки за ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» станом на 01.01.2022р. обліковується податковий борг по коду бюджетної класифікації 21081103 в сумі 500000,00грн., а також станом на 01.01.2022р. у ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» згідно з базою даних АІС «Податковий блок» значиться вид діяльності згідно з КВЕД 01.47 (розведення свійської птиці), при цьому, лист щодо фактичного нездійснення такої діяльності від позивача до контролюючого органу не надходив, водночас, відповідно до п.291.5-1 ст.295 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи, зокрема, суб`єкти господарювання, які станом на 1 січня базового (звітного) року мають податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), а також суб`єкти господарювання, діяльність яких згідно з КВЕД-2010 відноситься до класів 01.47 (розведення свійської птиці), 01.49 (в частині розведення та вирощування перепелів і страусів) та 10.12 (виробництво м`яса свійської птиці).
05.10.2022 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачем предмет спору не було змінено, однак, підстави позову було викладено в оновленій редакції.
18.10.2022 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останнім висловлено позицію, аналогічну викладеній у позовній заяві, та додатково зауважено, що вичерпні підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи визначено у п.299.10 ст.299, п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України і такі підстави у даному випадку відсутні.
Наступне підготовче судове засідання у справі призначено на 18.01.2023 року об 11:00 год.
18.01.2023 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження та перенесення розгляду справи.
У підготовчому судовому засіданні 15.02.2023 року усною ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, у представника відповідача витребувано додаткові письмові пояснення відносно підстав виникнення у ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» станом на 01.01.2022 року податкового боргу на суму 500000,00грн. та докази виникнення у позивача цього боргу.
У судовому засіданні представник позивача підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені в ньому, а також у відповіді на відзив та додаткових поясненнях доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у відзиві та у додаткових письмових поясненнях.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Основним видом економічної діяльності ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» є діяльність за кодом КВЕД - 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур».
Разом з цим, відповідно до відомостей АІС «Податковий блок» ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» також має як зареєстрований вид економічної діяльності за КВЕД - 01.47 (розведення свійської птиці) (неосновний ви діяльності).
ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» є сільськогосподарським виробником сільськогосподарської продукції, та здійснює обробіток земель сільськогосподарського призначення, а саме: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на умовах укладених договорів оренди землі з власниками земельних часток (паїв), розташованих на території Орлівщинської сільської ради, Знаменівської сільської ради та Піщанської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області.
Судом також встановлено та відповідачем не заперечується, що ТОВ «Агрофірма «Орлівщина», починаючи з 2012 року було платником фіксованого сільськогосподарського податку, а з 2016 року по 2020 рік, включно, - платником єдиного податку четвертої групи, що також встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2021р. у справі №160/6132/21, яке набрало законної сили.
Протягом січня-лютого 2022 року (до 20.02.2022р.) позивачем, як платником єдиного податку четвертої групи, була подана відповідна податкова звітність, зокрема, податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік (загальна, звітна), з додатками - відомостями про наявність земельних ділянок та розрахунками частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2021 рік., а також Звіт про реалізацію продукції сільського господарства за 2021 рік (форма №21-заг). Прийняття цієї звітності контролюючим органом підтверджено відповідними квитанціями №2.
При цьому, відповідно до Звіту про реалізацію продукції сільського господарства за 2021 рік (форма №21-заг) реалізація такої продукції сільського господарства, як птиці свійської та яєць птиці свійської в шкарлупі свіжих, а також наявність такої продукції безпосередньо у підприємства (власної та прийнятої на зберігання) позивачем у 2021 році відсутня взагалі.
Також з матеріалів справи встановлено, що відповідно до ІКП ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» за позивачем станом на 01.01.2022р. обліковувався податковий борг по коду бюджетної класифікації 21081103 (адміністративні штрафи та санкції) в сумі 500000,00грн.
14.04.2022р. ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» звернулося до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою №12/04-21 щодо надання довідки про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи, передбаченої п.п.298.8.1 п.298.8 ст.298 ПК України.
Не погоджуючись з вищевказаною відмовою контролюючого органу у підтвердженні ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Пунктом 291.3 статті 291 ПК України встановлено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно з п.291.4 ст.291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:
1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;
обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), послуги з надання доступу до мережі Інтернет, а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;
3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники:
а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків;
б) фізичні особи - підприємці, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України "Про фермерське господарство", за умови виконання сукупності таких вимог:
здійснюють виключно вирощування, відгодовування сільськогосподарської продукції, збирання, вилов, переробку такої власновирощеної або відгодованої продукції та її продаж;
провадять господарську діяльність (крім постачання) за місцем податкової адреси;
не використовують працю найманих осіб;
членами фермерського господарства такої фізичної особи є лише члени її сім`ї у визначенні частини другої статті 3 Сімейного кодексу України;
площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у власності та/або користуванні членів фермерського господарства становить не менше 0,5 гектара, але не більше 20 гектарів сукупно.
Відповідно до Закону України від 28.12.2014 року №71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).
Згідно з абзацом 1 підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України, у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.
Аналіз наведених норм свідчить, що до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється у відповідності до пп.298.8.1-298.8.4 п.298.8 ст.298 ПК України.
Відповідно до абз.2 п.п.291.5-1.1, п.п.291.5-1.3 п.291.5-1 ст.291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи:
- суб`єкти господарювання, діяльність яких згідно з КВЕД-2010 відноситься до класів 01.47 (розведення свійської птиці), 01.49 (в частині розведення та вирощування перепелів і страусів) та 10.12 (виробництво м`яса свійської птиці);
суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
За правилами абз.1-6 п.п.298.8.1 п.298.8 ст.298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:
загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Положеннями п.299.6 ст.299 ПК України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:
1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;
2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;
3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.
За приписами п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.
При цьому, згідно з пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:
1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;
5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;
6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;
7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;
8) у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;
9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність;
10) у разі набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.
Отже, п.299.10 ст.299 ПК України та п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України містять вичерпні підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи.
Судом встановлено, що ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» було платником фіксованого сільськогосподарського податку, а в подальшому платником єдиного податку четвертої групи з 2016 року.
При цьому, суд зауважує, що у межах спірних відносин йдеться саме про підтвердження статусу позивача як платника єдиного податку четвертої групи, а не про обрання позивачем або перехід ним на спрощену систему оподаткування.
Відтак, суд вважає неприйнятними доводи контролюючого органу про те, що наявність у позивача станом на 01.01.2022р. податкового боргу та виду економічної діяльності згідно з КВЕД 01.47 (розведення свійської птиці), який фактично позивачем не здійснювався, що підтверджується поданим ним Звітом про реалізацію продукції сільського господарства за 2021 рік №21-заг (річна), може бути підставами для відмови у підтверджені позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи, виходячи з приписів підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України, оскільки ці норми встановлюють саме умови, за якими суб`єкти господарювання не можуть набувати статусу платника єдиного податку четвертої групи, а не підстави для анулювання вже набутого статусу такого платника.
Дійсно, умовами, які виключають набуття статусу платника єдиного податку четвертої групи згідно з приписами абз.2 п.п.291.5-1.1, п.п.291.5-1.3 п.291.5-1 ст.291 ПК України, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року і здійснення діяльності, яка згідно з КВЕД-2010 відноситься до класу 01.47 (розведення свійської птиці), проте, ці умови не стосуються підтвердження вже набутого статусу такого платника.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом за наявності встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Проте, у даному випадку відповідачем не проводилась документальна перевірка позивача, а також не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, що відповідачем не заперечується.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 19.04.2019р. у справі №822/2037/18, від 29 березня 2018 року у справі №804/2321/17; постанові від 08 травня 2018 року у справі №816/1088/17; постанові від 29 січня 2019 року у справі №818/945/17; постанові від 26 лютого 2019 року у справі №816/543/17.
Отже, відмовляючи у підтвердженні ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, відповідач діяв протиправно.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи встановлення судом протиправності відмови відповідача у підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, суд, з метою відновлення порушеного права позивача, доходить висновку про зобов`язання відповідача підтвердити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Орлівщина» статус платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік та внести до Реєстру платників єдиного податку відомості щодо ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» як платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік та видати ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» відповідний витяг (довідку) з Реєстру платників єдиного податку.
Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом у сумі 4962,00грн., підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 31.03.2023р.

Суддя: О.М. Турова