Справа № 280/6423/22
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
03 квітня 2023 року Справа № 280/6423/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" ч.1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 06.09.2019, виходячи з вислуги років - 28 років 00 місяців 29 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає протиправним не призначення пенсії за вислугу років, адже з врахуванням календарної вислуги 21 рік 07 місяців 02 дні та пільгової, 06 років 05 місяців 27 днів, на виконання рішення суду по справі № 280/9616/21 , тобто моя вислуга років для призначення пенсії за віком становить - 28 років 00 місяців 29 днів, тобто 24 календарних роки і більше, що свідчить про те, що на день звільнення він набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ( далі - Закону N 2262-ХІ1). Просить, з урахуванням наданої відповіді на відзив, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді від 15.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідачем 25.11.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, інші особи, зазначені у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2018 по 30 вересня 2019 і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років (Позивача було звільнено 17.03.2019). Календарна вислуга років Позивача відповідно до Витягу з наказу №195 від 05.09.2019 встановлена 21 рік 07 місяців 02 дні. Оскільки нормою Закону визначено як обов`язкову умову для призначення пенсії особам, звільненим з 1 жовтня 2018 року (Позивача звільнено 05.09.2019), вислугу 24 календарних роки, а Позивач має вислугу 21 рік 07 місяці 02 дні, Відповідачем правомірно не було призначено пенсію за вислугу років. З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Позивач з 07 вересня 1999 року по 05 вересня 2019 року проходив військову службу за контрактом в військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Має статус учасника бойових дій посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 03 серпня 2015 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.09.2019 № 195 старшого лейтенанта ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у запас Збройних Сил України та направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вислуга років станом на 05.09.2019 становить: час служби в календарному обчисленні 21 рік 07 місяців 02 дні; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 06 років 05 місяців 27 днів.

Відповідно до витягу із послужного списку позивач в період з 23.02.2005 по 01.08.2014 перебував на службі за контрактом в полку спеціального призначення внутрішніх військ МВС України.

Згідно із Довідкою від 14.05.2021 № 693, виданою військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, в період з 03.10.2014 по 20.11.2014, з 03.01.2015 по 04.03.2015, з 11.05.2015 по 12.07.2015, з 07.02.2017 по 07.04.2017 ОСОБА_1 дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів смт. Амбросіївка, м. Маріуполь, Донецької обл.

Згідно із Довідкою від 14.05.2021 № 694, виданою військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, в період з 08.08.2018 по 08.11.2018 ОСОБА_1 дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів смт. Велика Новосілка Донецької обл.

11 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача 1 із запитом про надання інформації, з яких підстав не направлено всі необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом від 19.05.2021 за № 3/29//9/1-1400 відповідач 1 попросив ОСОБА_1 надати уточнену інформацію щодо того, коли та в який спосіб позивач звертався до відділення кадрів військової частини НОМЕР_1 з проханням про оформлення та формування пенсійної справи, та з якого саме виду пенсійного забезпечення.

Заявою від 09 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Відповідача 1 з проханням зарахувати до вислуги років для призначення пенсії за вислугою років періоди проходження військової служби на пільгових умовах, відповідно до підпунктів «а» та «в» пункту 3 Постанови №393, а саме період з 23.02.2005 року по 01.08.2014 року - на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці (відповідно до підпункту «в» пункту 3 Постанови № 393); періоди з 03.10.2014 по 20.11.2014, з 03.01.2015 по 04.03.2015, з 11.05.2015 по 12.07.2015, з 07.02.2017 по 07.04.2017, з 08.08.2018 по 08.11.2018 року - на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три (відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393); надати допомогу в зборі та підготовні необхідних документів для формування пенсійної справи, а також оформити та направити всі необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом від 24.06.2021 за № 3/29/9/1-1759 відповідач 1 повідомив позивача про те, що військова частина НОМЕР_1 НГУ не оформлює документи щодо призначення пенсії військовослужбовцям, які звільняються, а уповноваженим структурним підрозділом від Національної гвардії України, через який подаються заяви про призначення пенсії, являється відділ з питань методології пенсійного забезпечення фінансово-економічного управління Головного управління Національної гвардії України.

Позивач 05.07.2021 звернувся листом до ГУ Національної гвардії України з проханням надати роз`яснення чому при виключенні зі списків особового склад військової частини НОМЕР_1 05.09.2019 час служби в пільговому обчисленні не був врахованим до вислуги років для призначення пенсії.

ГУ Національної гвардії України листом від 22.07.2021 за № 27/11/4-М-938 повідомило позивача, що обчислення вислуги років та видання наказів про виключення зі списків особового складу військовослужбовців не належить до компетенції фінансово-економічного управління Головного управління Національної гвардії України.

10.08.2021 позивач звернувся із листом до відповідача 1 з проханням зарахувати до загальної вислуги років періоди проходження військової служби на пільгових умовах та підготувати та подати до Пенсійного фонду України всі необхідні документи.

Листом від 26.08.2021 за № 3/28/12-2528 відповідач 1 повідомив ОСОБА_1 про те, що пільгове зарахування не є самостійним видом вислуги й не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. У звязку з цим зазначив, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки ОСОБА_1 не має необхідної для цього календарної вислуги років.

Незгода з прийнятим рішенням про відмову у включення вислуги років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років зумовила звернення за захистом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2021, яке набрало законної сили 17.05.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині не зарахування ОСОБА_1 пільгової вислуги років до його календарної вислуги років періоду часу з 23.02.2005 року по 01.08.2014 року з розрахунку один місяць служби за півтора місяці та періодів з 03.10.2014 по 20.11.2014, з 03.01.2015 по 04.03.2015, з 11.05.2015 по 12.07.2015, з 07.02.2017 по 07.04.2017, 08.08.2018 по 08.11.2018 року - на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 23.02.2005 року по 01.08.2014 року з розрахунку один місяць служби за півтора місяці та періодів з 03.10.2014 по 20.11.2014, з 03.01.2015 по 04.03.2015, з 11.05.2015 по 12.07.2015, з 07.02.2017 по 07.04.2017, 08.08.2018 по 08.11.2018 року - на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці, загальною кількістю 06 років 05 місяців 27 днів.

Відповідно до положень статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини встановлені Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2021, яке набрало законної сили 17.05.2022, не доказуються при розгляді даної справи в силу положень статті 78 КАС України.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду Головним управлінням Національної гвардії України, як уповноваженим структурним підрозділом, було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ( далі - Відповідач) документи для призначення пенсії за вислугою років.

Листом від 11 жовтня 2022 року Відповідач повернув документи для призначення пенсії за вислугою років до Головного управління Національної гвардії України зазначивши, що згідно пункту «а» статті 12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається військовослужбовцям та деяким іншим категоріям громадян, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше, про що позивача було проінформовано Головним управлінням Національної гвардії України листом за вихідним № 27/32/5-7813/11 від 21 жовтня 2022 року.

Позивач вважає, що Відповідачем порушено його право на призначення пенсії за вислугу років, адже з врахуванням календарної вислуги 21 рік 07 місяців 02 дні та пільгової, 06 років 05 місяців 27 днів, на виконання рішення суду по справі № 280/9616/21 , тобто моя вислуга років для призначення пенсії за віком становить - 28 років 00 місяців 29 днів, тобто 24 календарних роки і більше, що свідчить про те, що на день звільнення він набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ( далі - Закону N 2262-ХІ1).

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо посилань відповідача на факт пропуску позивачем строку для звернення до суду із вказаним позовом, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зазначила, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Суд зазначає, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом у листопаді 2022 року, а про порушення своїх прав позивач дізнався з листа Головного управління Національної гвардії України листом за вихідним № 27/32/5-7813/11 від 21.10.2022. Тому строк звернення до суду з вказаним позовом позивач не пропустив.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Згідно пункту «а» статті 12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається військовослужбовцям та деяким іншим категоріям громадян, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

В ч. 1ст. 17 Закону №2262-ХІ1наведений вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії, зокрема, статтями 17та171 Закону №2262- ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом.

Так, пунктами «а», «з», «й» абзацу 1 статті 17 Закону №2262-ХІІ визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: військова служба; військова служба у збройних силах, органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав,

Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється в порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, проходили військову службу, службу в органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки, якщо Інше не встановлено відповідними міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

В силу положень статті 17-1 Закону України № 2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджено постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про Порядок обчислення вислуги років, призначення та вил лати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей»(надалі Постанова №393).

Пунктом 3 Порядку № 393 визначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

г) один місяць служби за сорок днів: час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах патрульної служби за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ (абз. 4 пп. "г" п. 3 Порядку № 393);

в) один місяць служби за півтора місяця: час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ (абз. 27 пп. "в" п. 3 Порядку № 393 виключений постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 № 780).

Отже, Законом N 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативио-правових актів.

Так, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови №393».

Суд, в силу положень статті 78 КАС України враховує обставини, встановлені Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду 29.12.2021 , яке набрало законної сили 17.05.2022, що період часу з 23.02.2005 року по 01.08.2014 року повинен бути врахований на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці, а періоди з 03.10.2014 по 20.11.2014, з 03.01.2015 по 04.03.2015, з 11.05.2015 по 12.07.2015, з 07.02.2017 по 07.04.2017, 08.08.2018 по 08.11.2018 року - на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці, тобто цей період, який разом складає 06 років 05 місяців 27 днів, є вислугою, яка повинна бути врахована до вислуги років, яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393, разом із визначеним періодом часу 21 рік 07 місяців 02 дні.

Виходячи з вищенаведеного, пільгове обчислення вислуги років та пільгових умов призначення пенсії для визначених законом осіб у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, встановлено статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ та передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393.

Так, суд зазначає, що враховуючи вище викладене, в загальному підрахунку вислуга років позивача складає - 28 років 00 місяців 29 днів (в календарна вислуга 21 рік 07 місяців 02 дні та пільгова, 06 років 05 місяців 27 днів).

Отже, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним оскаржуваного рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Визначаючись щодо дати з якої необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суд виходить з наступного.

Так, позивача було звільнено з військової служби 05.09.2019, але документи від Управління Національної гвардії України надійшли на адресу Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 04.10.2022, а тому порушені права позивача повинні бути відновлені саме з 04.10.2022.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

У зв`язку з задоволенням позовний вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 04.10.2022 виходячи з вислуги років - 28 років 00 місяців 29 днів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 992 гривні 40 копійок судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова