Справа № 620/2966/23
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/2966/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,

за участю секретаря Шукай К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління ДПС у Чернігівській області про зняття арешту,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі Новозаводський ВДВС, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління ДПС у Чернігівській області (далі третя особа), в якому просить зняти арешт із усього нерухомого майна позивача, яке накладено в рамках зведеного виконавчого провадження 11843034, а саме обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8545384, зареєстрований 16.03.2009 Чернігівською філією державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника ВП 11752950 від 16.03.2009 Новозаводського відділу ДВС Чернігівського МУЮ, об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт всього нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності, створює перешкоди у реалізації його прав як власника.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Представник третьої особи надала пояснення, в яких зазначила, що відповідно до інформаційних даних контролюючого органу ФОП ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність у 2015 році, у зв`язку з чим наразі на податковому обліку не перебуває, податкові зобов`язання у позивача відсутні. Розгляд справи просить здійснити за її відсутності.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Правом для подання відзиву не скористався.

Судове засідання здійснювалося в порядку, встановленому ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта слідує, що відносно всього нерухомого майна, що належить позивачу міститься запис про накладення арешту. Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника, 11752950, 16.03.2009, Новозаводський ВДВС Чернігівського МУЮ (а.с.9).

06.03.2023 позивач звернувся з заявою до Новозаводського ВДВС, в якій просив скасувати постанову про арешт майна боржника №11752950 від 16.03.2009 та зняти арешт з усього нерухомого майна (а.с.10).

Листом від 10.03.2023 №П/6 Новозаводський ВДВС повідомив позивача, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Новозаводським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 , згідно постанови про арешт майна боржника № 11752950 від 16.03.2009. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження № 11843034 до складу якого входило ВП:

№ 11752950 з виконання виконавчого листа № 2-а-2255, виданого 23.10.2008 Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 188562,00 грн податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). 06.03.2009 відкрито виконавче провадження. 16.03.2009 в рамках зведеного виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника. 02.12.2011 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на дату прийняття даного рішення);

№ 11752888 з виконання виконавчого листа № 2-а-2255, виданого 23.10.2008 Чернігівським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 84543,52 грн податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб. 06.03.2009 відкрито виконавче провадження. 02.12.2011 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на дату прийняття даного рішення). За наслідками завершення виконавчого провадження, встановлених ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на дату прийняття даного рішення) не передбачалося зняття арешту (а.с.11).

Вважаючи, що відповідач має зняти арешт з усього нерухомого майна позивача, останній звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1, ст.2 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України Про виконавче провадження випадках - на приватних виконавців. Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно- правові акти, прийняті на їх виконання.

На момент звернення позивача до суду, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ст.59 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIІІ Про виконавче провадження (далі - Закон).

Зняття виконавцем арешту відбувається у разі:

отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення' на майно боржника;

отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

підстави, передбачені пунктом І розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

При цьому, відмовляючи у задоволенні заяви позивача, Новозаводський ВДВС виходив з того, що відсутні передбачені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту з майна боржника.

Редакція Закону України «Про виконавче провадження» (частина четверта статті 50) на дату винесення постанов про повернення виконавчого документу стягувачу передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Водночас, суд зазначає, що спір у даній справі виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державним виконавцем, які здійснювали виконавчі дії у зведеному виконавчому провадженню № 11843034 на стадії його завершення під час повернення виконавчого документу стягувачу у 2011 році.

Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву ОСОБА_1 від 06 березня 2023 року про зняття арешту у зв`язку з тим, що пройшов строк для пред`явлення виконавчого документу до примусового стягнення, відповідач відмовився зняти відповідні арешти.

За таких обставин, стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не є тим законом, який регулює спірні правовідносини.

Суд виходить з того, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі пропущення строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з пропуском строку для повторного пред`явлення до примусового виконання після повернення виконавчого документа стягувачу.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Як встановлено судом, підставою для накладення арешту на майно позивача стали виконавчі листи №2-а-2255 від 23.10.2008 про стягнення з ОСОБА_1 188562,00 грн податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та № 2-а-2255 від 23.10.2008 про стягнення з ОСОБА_1 84543,52 грн податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб.

Як встановлено судом, позивач є власником нерухомості, на яку накладено арешт.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у ст.41 Основного Закону, за змістом якої, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

А отже, є всі підстави для зняття арешту з майна позивача.

Враховуючи вищевикладене, з метою захисту права позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, за встановленого факту набуття права власності за позивачем та враховуючи, що у разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження, суд вважає за можливе зняти арешт із усього нерухомого майна ОСОБА_1 , яке накладене в рамках зведеного виконавчого провадження 11843034, а саме обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8545384, зареєстрований 16.03.2009 Чернігівською філією державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника ВП 11752950 від 16.03.2009 Новозаводського відділу ДВС Чернігівського МУЮ, об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведені вище висновки, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частин першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 229, 241-246, 250, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новозаводського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління ДПС у Чернігівській області про зняття арешту задовольнити повністю.

Зняти арешт із усього нерухомого майна ОСОБА_1 , яке накладено в рамках зведеного виконавчого провадження 11843034, а саме обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8545384, зареєстрований 16.03.2009 Чернігівською філією державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника ВП 11752950 від 16.03.2009 Новозаводського відділу ДВС Чернігівського МУЮ, об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новозаводського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Новозаводський відділ Державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (вул. Княжа, 28, м. Чернігів, 14000, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124).

Повний текст рішення складено 05.04.2023.

Суддя О.М. Тихоненко