Справа № 160/10762/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10762/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 року (головуючий суддя Тулянцева І.В.)

в адміністративній справі №160/10762/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 20.04.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , в якому, з урахуванням уточнень, просив (а.с. 1-4, 20-23):

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 14.06.2022 з обмеженням максимального розміру;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов обґрунтований тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, отримує пенсію за вислугу років у розмірі 92% від суми грошового забезпечення. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 14.06.2022 на підставі грошового атестату від 16.06.2022 за № 08 та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 16.06.2022 за № 45, надані Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області. Отримавши пенсійну виплату, обчислену в період з 14.06.2022 у розмірі 19 340грн., позивач з`ясував, що розмір її обмежено максимальним розміром на рівні 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач 12.07.2022 направив на адресу відповідача заяву про надання інформації щодо розміру пенсії після її перерахунку з 14.06.2022 року. 18.07.2022 позивач отримав відповідь від відповідача. Так, листом від 18.07.2022 № 21224-17554/Л-01/8-0400/22 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було повідомлено позивача про те, що статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку із чим, розмір пенсії після її перерахунку з 14.06.2022 року, було обмежено десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає вказані дії відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправними та такими, що порушують його права, тому звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 14.06.2022 з обмеженням розміру 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 14.06.2022р. без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, та виплатити пенсію з урахуванням раніше сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, застосоване Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при проведенні перерахунку пенсії з 14.06.2022 року - є протиправним. Виплата позивачеві пенсії з 14.06.2022 року з обмеженням її розміру 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність є - протиправною, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки захисту підлягає вже порушене право, а не ті права, та інтереси щодо яких існує певна ймовірність порушення їх у майбутньому.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, серед іншого відповідач вказує, що відсутні підстави для здійснення виплати позивачу нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру. Зазначив, що дії Головного управління стосовно обмеження до виплати пенсії максимальним розміром є обґрунтованими та відповідають ст.2 Закону №3668.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером та отримує пенсію, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. На момент виникнення спірних відносин розмір пенсії обраховувався виходячи з 92% від сум грошового забезпечення.

Наказом № 258 о/с від 13.06.2022 року, ОСОБА_1 звільнений з посади першого заступника Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області з 13.06.2022 року, та йому було видано грошовий атестат від 16.06.2022 за № 08 та довідку про додаткові види грошового забезпечення від 16.06.2022 за № 45.

Позивачем до ГУПФУ в Дніпропетровській області було надано грошовий атестат від 16.06.2022 за №08 та довідку про додаткові види грошового забезпечення від 16.06.2022 за № 45, видані Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, для проведення перерахунку пенсії з 14.06.2022 року.

Пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача з 14.06.2022 року на підставі грошового атестату від 16.06.2022 № 08 та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 16.06.2022 за № 45, виходячи з розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 13.06.2022 року, за посадою перший заступник начальника Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області, а саме:

- посадовий оклад 9110грн.;

- оклад за військовим (спеціальним) званням полковник служби цивільного захисту 1 480грн.;

- відсоткова надбавка за вислугу років 50% 5295грн.;

- середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 24276,75 грн.

Всього 40161,75 грн.

Основний розмір пенсії (92% грошового забезпечення) складає 36 948,81 грн.

До основного розміру пенсії встановлена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, як учаснику наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії 170,82 грн., а всього загальний розмір пенсії позивача з 14.06.2022 року складає 37119,63 грн.

Разом з тим, відповідачем у відповідності до положень ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з 14.06.2022 року розмір пенсії ОСОБА_1 обмежено до 10-ти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку із чим її розмір складав 19 340грн., а з 01.07.2022 року складає 20 270грн.

12.07.2022 позивач направив на адресу відповідача заяву в якій просив повідомити про розмір перерахованої пенсії з 14.06.2022 року та надати копії розрахунків пенсії.

У відповідь на звернення позивача, відповідач листом від 18.07.2022 № 21224-17554/Л-01/8-0400/22 повідомив про те, що пенсія була обчислена на підставі грошового атестату від 16.06.2022 за № 08 та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 16.06.2022 за № 45, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, з урахуванням основного розміру пенсії 92% від грошового забезпечення, що складає 36 948,81 грн. Оскільки розмір пенсії та доплати було обчислено з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 43 Закону №2262-ХІІ, то пенсія позивача з 14.06.2022 обчислена у розмірі 19 340,00 грн., а з 01.07.2022 року у розмірі 20270,00 грн.

Позивач вважає протиправними дії пенсійного органу щодо проведення перерахунку пенсії з 14.06.2022 року з обмеженням її виплати до 10-ти прожиткових мінімумів, що встановлені для осіб, які втратили працездатність.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Статтею 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№2262-ХІІ) встановлено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону №2262-ХІІ, не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим же Законом викладено у новій редакції частину 5 статті 43 України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№2262-ХІІ), якою встановлено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), який не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2016 (зі змінами, внесеними згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII) доповнено частину 5 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№2262-ХІІ) наступним положенням:

«Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень».

Отже, у період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2017 року діяло обмеження максимального розміру пенсії в сумі 10 740грн. відповідно до Закону № 911-VIII.

З урахуванням встановленого на 2018 рік розміру прожиткового мінімуму на одну особу для осіб, які втратили працездатність, згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року №2246-VIII та Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI максимальний розмір пенсії з 01 січня 2018 року склав 13 730грн.

У той же час, згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Отже, зазначені положення Закону щодо обмеження максимальним розміром пенсії можуть застосовуватись до позивача, оскільки пенсію йому було призначено з 2022 року, а не до 01 січня 2016 року.

Водночас слід зазначити, що Конституційним Судом України неодноразово визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення законодавства, якими був обмежений максимальний розмір пенсії. Внесення в подальшому змін до Закону шляхом зазначення іншого часового періоду, протягом якого діють обмеження максимального розміру пенсії, по суті суперечить висновкам Конституційного Суду, оскільки вирішальне значення має не період дії обмеження, а сам факт протиправного обмеження права особи на отримання пенсії у належному розмірі.

Зокрема Верховний Суд у постановах від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17 та від 03.10.2018 у справі № 753/1216917 зазначає, що зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774 до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для вказаного обмеження.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відносно обмеження належної позивачеві пенсії максимальним розміром під час проведення перерахунку та щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача та її виплату з 14.06.2022 без обмеження максимального розміру, підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини 7 статті 43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи частини 5 статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Отже, обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, 10-ма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини 1 статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вони явно суперечать один одному.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Слід також взяти до уваги, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Також, питання правомірності обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII було предметом спору в адміністративній справі №400/2085/199.

Верховним Судом складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 16.12.2021 року в даній справі зроблено висновок, що застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Тому обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Враховуючи те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні прозову позивачем не оскаржувалося, тому в ці й частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 23.03.2022 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова