Справа № 560/10233/22
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10233/22

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

04 квітня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Так, апелянт зазначає, що він не порушував тримісячний строк звернення до суду, а ст.233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022) визначала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Крім того, на переконання апелянта тримісячний строк звернення до суду відраховується саме від дати відповіді-відмови, яку він отримав від відповідача, що вказує на дотримання ним тримісячного терміну звернення до суду.

21.03.2023 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залиши апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до суду стосовно ненарахування та невиплати йому у належному розмірі індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Ухвалою суду від 03.10.2022 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 09.01.2023 позовну заяву залишено без руху. Вказано, що недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, та додати докази поважності причин пропуску цього строку.

Позивач надіслав заяву від 12.01.2023, в якій просить, зокрема, врахувати пояснення щодо пропущеного строку звернення до суду та поновити такий строк.

Вказує, що частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України у новій редакції встановлено тримісячний строк звернення до суду з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Таке повідомлення відповідачем було здійснено у березні 2022 року.

Проте нова редакція частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України застосовується тільки з 19.07.2022. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Обчислення тримісячного строку звернення до суду слід здійснювати з 20.07.2022 - наступний день з моменту набрання чинності Закону №2352, яким було змінено частину другу статті 233 Кодексу законів про працю України та такий сплинув 20.10.2022. Позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою 27 вересня 2022 року, тобто в тримісячний строк, який було обчислено з 20.07.2022.

Також зазначає, що зміна правового регулювання в даній категорії справ в умовах дії воєнного стану на усій території України є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави є неповажними.

Колегія суддів вважає помилковим висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються положеннями ст.233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) установлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

З огляду на вказане, доводи суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

А тому, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Згідно із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, так як постановлена з порушення норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 квітня 2023 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.