Справа № 640/18070/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року м.Київ № 640/18070/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання Єжелі А.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Кришталя В.І.,

представника відповідача - Адамишина А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області щодо не прийняття у ОСОБА_1 декларації від 21 вересня 2022 року про відмову від громадянства російської федерації та зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації від 21 вересня 2022 року та оформити і надати йому довідку про реєстрацію громадянином України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку із набуттям громадянства України, ним подано зобов`язання протягом двох років (до 01.10.2022) припинити іноземне громадянство російської федерації. Позивач вказує, що з метою припинення громадянства, ним здійснено двічі виїзд до російської федерації та отримано довідку про відсутність податкової заборгованості в рф та знято з реєстраційного обліку з місця реєстрації в м. Тюмень. Однак, після звернення до Посольства російської федерації для отримання інформації щодо допустимості довідки, ним отримано відповідь про те, що довідка про відсутність заборгованості не відповідає формі встановленого зразка та рекомендовано звернутися до Федеральної податкової служби. З метою отримання довідки, позивач звернувся 01.02.2022 до Мінфіну росії з листом, однак відповіді не отримав. Таким чином, після набуття громадянства України, існують незалежні від нього обставини, що перешкоджають отриманню документа про припинення російського громадянства, а саме: нездійснення процедури припинення громадянства консульствами російської федерації внаслідок призупинення прийому громадян в Україні.

У зв`язку із дією зазначених обставин, позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, до якої додав саму декларацію з копіями документів, однак відповідачем відмовлено в її прийнятті. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки відповідачем не враховано існування незалежних від позивача причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства, окрім того, воно прийняте всупереч вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про громадянство України». Так, зазначає, що оформлення виходу з громадянства РФ перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом України на момент, коли позивач набув громадянство України та є підставою для подання декларації, а тому відповідач відмовляючи, йому у прийнятті декларації, діяв всупереч вимогам чинного законодавства. З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що згідно абз.13 ст.1 Закону України "Про громадянство України" зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянства (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України. Відповідач наголошує, що щодо позивача могла би існувати причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства, а саме - вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України, - у випадку звернення до Посольства рф (або його консульських установ, які мають право приймати відповідні заяви) з відповідною заявою і отримання офіційної відмови у оформленні заяви у зв`язку з необхідністю сплатити суму, що перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом України на момент, коли особа набула громадянство України. Проте, позивачем не надано таких доказів звернення. Також, відповідач зазначив, що відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у 2020 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає з 1 січня - 4723 грн, тобто вартість оформлення не має перевищувати 2362,50 грн. Водночас, згідно інформації, розміщеної на веб-сайті Посольства рф в Україні розмір збору за вчинення консульських дій за оформлення заяви про вихід із громадянства РФ в загальному та спрощеному порядку становить 78 дол. США або 2184 грн. Відтак, позивач як громадянин рф, за оформлення заяви про вихід з громадянства рф в загальному або спрощеному порядку має сплатити лише збір за вчинення консульських дій (65 дол. США, що дорівнює 1820 грн) і не зобов`язаний сплачувати збір на покриття фактичних видатків, що не перевищує половини розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом України на момент, коли особа набула громадянство України (2361,50 грн). А відтак, чинним законодавством України

не передбачено прийняття декларації про відмову від громадянства за наведених позивачем обставин, а розрив України дипломатичних відносин з російською федерацією не впливає на суть правовідносин між сторонами. Вважає, що подання декларації із зазначенням наведеної позивачем причини є необґрунтованим. Крім того, вказує, що докази подання позивачем до ЦМУ ДМС декларації про відмову від іноземного громадянства форми 45, зразок якої затверджено наказом МВС від 16.08.2012 №715, відсутні. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стверджує, що факт отримання відповідачем декларації підтверджується наявними доказами, а відповідачем в свою чергу не розглянуто його декларацію та не прийнято жодного рішення за наслідками такого розгляду.

Відповідач подав до суду письмові пояснення, в яких звернув увагу суду на судову практику з питання обчислення консульського збору та наполягав, що у позивача відсутні незалежні від особи причини отримання документа про припинення іноземного громадянства, що не породжує виникнення права у позивача на подання декларації про відмову від громадянства.

24.10.2022 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

31.01.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 31.01.2023 справа розподілена судді Лисенко В.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 справу прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 23.02.2023 постановлено перейти до розгляду адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14.03.2023.

У судовому засіданні, призначеному на 30.03.2023, позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Бердичів Житомирської області, має попереднє громадянство РФ, з 2007 року постійно мешкає і працює на території України.

Позивач зареєстрував у 2013 році у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві шлюб з ОСОБА_2 (а.с. 33 т. 1).

З 2013 року мешкає та зареєстрований з родиною у м. Києві (а.с. 24 т. 1).

Має доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31 т. 1).

31.03.2011 позивачем було отримано безстрокову посвідку НОМЕР_2 на постійне проживання в Україні (а.с. 16 т. 1).

04.12.2019 позивач звернувся до Оболонського районного відділу ЦМУ ДМ (далі - Оболонський РВ) із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-] разом з визначеними законодавством документами, в переліку яких наявні зобов`язання позивача припинити іноземне громадянство.

04.12.2019 позивачем подано до вищезгаданого органу ДМС письмове зобов`язання припинити громадянство рф протягом 2 років з моменту набуття мною громадянства України і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави (а.с. 30 т. 1).

13.10.2020, позивачу видано Довідку № 2268/20 про реєстрацію особи громадянином України, про те, що рішенням ЦМУ ДМС від 01.10.2020 він набув громадянство України на підставі частини 1 статті 8 Закону №2235-111 (а.с. 20 т. 1).

Відповідно до вказаної довідки позивач є громадянином України з 01.10.2020, яка видана до посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 12.06.2013, 8001.

13.10.2020 ОСОБА_1 отримано тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_4 , терміном дії до 01.10.2022, видане органом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (а.с. 19 т. 1).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , виконуючи узяті на себе зобов`язання, двічі виїздив на територію рф з метою отримання необхідних для припинення громадянства рф документів.

Так, позивачем отримано довідку про відсутність податкової заборгованості в рф від 05.06.2021 (а.с. 62 т. 1) та знято з реєстраційного обліку з місця реєстрації в м. Тюмень (а.с. 14 т. 1).

Як убачається з листа-відповіді Посольства рф від 09.06.2021, на звернення позивача щодо відмови від громадянства рф та подання відповідних документів, ОСОБА_1 повідомлено, що отримана довідка про відсутність заборгованості не відповідає формі встановленого зразка та рекомендовано звернутися до Федеральної податкової служби (а.с. 66 т.1)

З метою отримання довідки, позивач звернувся 01.02.2022 до Мінфіну росії з листом про надання йому довідки про відсутність заборгованості, однак відповіді не отримав (а.с. 94-103 т. 2).

Як зазначає у позовній заяві позивач, станом на цей час консульські зносини між Україною та росією не розірвані. У цьому зв`язку, де-юре відсутня заборона на діяльність консульських установ росії в Україні. Разом з тим, де-факто консульські установи країни агресора, що розміщені на території України, станом на сьогодні закриті та не функціонують.

А відтак, отримати відповідні документи про припинення громадянства рф в Україні позивач не в змозі.

10.09.2022 позивач звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства (громадянства рф) у паперовому вигляді та видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України для оформлення паспорта громадянина України з мотивуванням про наявність в нього вказаної причини (розрив України дипломатичних відносин з російською федерацією та неможливість отримати документ про припинення громадянства) яку відправив поштовим зв`язком - цінним листом з описом вкладення № 8759 (а.с. 34-39 т. 1).

Однак, відповідь на заяву позивач не отримав, що не заперечується відповідачем.

21.09.2022 позивач повторно звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства (громадянства рф) у паперовому вигляді та видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України для оформлення паспорта громадянина України з мотивуванням про наявність в нього вказаної причини (вартість виходу з громадянства рф перевищує половину мінімальної заробітної плати на день прийняття рішення) разом з декларацією про відмову від іноземного громадянства рф, яку відправив поштовим зв`язком - цінним листом з описом вкладення № 525 (а.с. 40-45 т. 1).

Однак, листом від 96.10.2022 № К- 1993/6/8010-22/8010.4.1/4028-22 відповідач відмовив ОСОБА_1 в прийнятті декларації про відмову від громадянства російської федерації у зв`язку з існуванням незалежних від позивача причин неотримання документа про його припинення та зазначив, що звернення ОСОБА_1 від 27.09.2022 щодо громадянства України розглянуто та наразі відсутні підстави для прийняття декларації замість документу про припинення громадянства. Рекомендовано надати до 01.10.2022 документ уповноваженого органу рф при припинення громадянства (а.с. 46-47 т. 1).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у прийнятті декларації про відмову від громадянства рф протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України Про громадянство України від 18 січня 2001 року № 2235-III (надалі - Закон № 2235-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до визначень, які містить частина перша статті 1 Закону № 2235-III, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням статті 6 Закону № 2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Так, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України, або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства (частина перша статті 8 Закону № 2235-III).

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону № 2235-III іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (частина перша статті 1 Закону № 2235-III).

Відповідно до частини восьмої статті 8 Закону № 2235-III особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Так, із частиною першою статті 1 Закону № 2235-III, декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Частиною першою статті 9 Закону № 2235-III передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За правилами пункту 2 частини другої статті 9 Закону № 2235-III однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (частина перша статті 1 Закону № 2235-III).

Аналізуючи вищезазначене, суд зазначає, що особа, яка набула громадянство України, зобов`язана протягом двох років подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав або, у випадку неможливості надання такого документу з незалежних від них причин, декларацію про відмову від іноземного громадянства. При цьому, до незалежних причин законодавцем віднесено, зокрема, якщо вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі - Порядок).

Зазначений Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Пунктом 119 Порядку № 215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Як встановлено суд, за інформацією із сайту Консульського відділу Посольства російської федерації в Україні та у відповідності до розділу II, пункту 2 Наказу Посольства російської федерації в Україні за №1 від 10.01.2020 Тариф збір за здійснення консульських дій, передбачає необхідність сплати за оформлення заяви про вихід з громадянства Російської Федерації в загальному та спрощеному порядку в розмірі: збору за здійснення консульських дій у розмірі - 1950 гривень, в тому числі консульський збір у розмірі - 1625 гривень, в тому числі збір за відшкодування фактичних витрат у розмірі - 325 гривень. При цьому, у змісті вказаного Наказу не визначається та відсутні застереження, що консульський збір та збір за відшкодування фактичних витрат включається в збір за здійснення консульських дій (де є визначення: в тому числі), відповідно передбачається, що громадянин російської федерації, що має намір подати заяву про вихід з громадянства рф повинен сплатити загалом вартість в розмірі 1950грн.+1625грн.+325грн.=3900грн.

Відповідно до ст.8 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік, мінімальна заробітна плата на 2020 рік, починаючи з 1 січня у місячному розмірі становить 4723,00 грн.

Відповідно, половина мінімальної заробітної плати станом на день звернення складає 2361,50 грн.

Таким чином, вартість у розмірі 3900 грн. за подання заяви про вихід з громадянства російської федерації перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, що становить 2068,50 грн.

В свою чергу, як уже зазначалося вище, у разі, якщо вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України, є незалежною від особи причиною ненадання документа про припинення іноземного громадянства.

Оскільки, вартість оформлення припинення громадянства російської федерації на момент набуття позивачем громадянства України перевищувала половину розміру мінімальної заробітної плати в Україні, позивачем було подано декларацію про відмову від іноземного громадянства, яку відповідачем було не прийнято та повернуто позивачу.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем протиправно відмовлено позивачеві у прийнятті декларації про відмову від громадянства, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та про те, що у даному випадку належним способом захисту буде зобов`язання відповідача прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства рф та видати йому довідку про реєстрацію громадянином України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ШААС від 29.07.2021 у справі №320/6513/20.

Крім того, суд вважає, що для вирішення даної справи також ключовим є з`ясування питання чи можна вважати, що документ про припинення громадянства від російської федерації позивачем не отримано з незалежних від нього причин.

Вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 Федерального закону "Про громадянство Російської Федерації" (далі - Закон).

Стаття 20 Закону підставами відмови у виході з громадянства Російської Федерації визначає, що вихід із громадянства Російської Федерації не допускається, якщо громадянин Російської Федерації:

а) має не виконане перед Російською Федерацією зобов`язання, встановлене федеральним законом;

б) залучений компетентними органами Російської Федерації як обвинувачуваного у кримінальній справі або щодо нього є набрав законної сили і підлягає виконанню обвинувальний вирок суду;

в) не має іншого громадянства та гарантій його набуття.

Слід зазначити, що стаття 32 Закону, яка визначає прядок подання заяв з питань громадянства Російської Федерації, встановлює наступне.

Заява з питань громадянства Російської Федерації подається за місцем проживання заявника, зокрема:

б) особою, яка проживає за межами Російської Федерації і не має місця проживання на території Російської Федерації, - дипломатичне представництво або консульська установа Російської Федерації, що знаходяться за межами Російської Федерації.

Заява подається особисто заявником.

У випадку, якщо заявник не може особисто подати заяву у зв`язку з обставинами, що мають винятковий характер та підтверджені документально, заяви та необхідні документи можуть бути передані для розгляду через іншу особу або надіслані поштою. У цьому випадку справжність підпису особи, яка підписала заяву, та вірність копії документа, що додається до заяви, її оригіналу засвідчуються нотаріально.

Порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації регламентується Положенням про порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації, затвердженим 14 листопада 2002 р. № 1325.

Цим Положенням, прийнятим відповідно до Закону, встановлюються порядок розгляду заяв з питань громадянства Російської Федерації, прийняття, виконання та скасування рішень із зазначених питань, а також форми заяв та перелік необхідних документів, відповідних конкретним підставам набуття чи припинення громадянства Російської Федерації.

Положення визначає певні особливості, за умови дотримання яких може бути прийнята заява про вихід з (припинення) громадянства РФ.

Вихід з громадянства Російської Федерації особи, яка проживає на території Російської Федерації або за її межами, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення цієї особи. У випадках, передбачених статтею 20 Федерального закону, вихід із громадянства Російської Федерації не допускається.

При виході з громадянства Російської Федерації на підставі частини першої статті 19 Федерального закону особа, яка проживає на території Російської Федерації, разом із заявою (додаток N 4) подає документ повноважного органу іноземної держави про наявність у заявника іншого громадянства або підтвердження можливості надання йому іншого громадянства у разі виходу з громадянства Російської Федерації, військовий квиток (для громадян чоловічої статі віком від 18 до 27 років, які проживають на території Російської Федерації) з позначкою про закінчення проходження військової служби за призовом (для тих, хто пройшов військову службу за призовом або альтернативну цивільну службу) або з позначкою "не придатний до військової служби" або "обмежено придатний до військової служби" (для визнаних непридатними або обмежено придатними до військової служби за станом здоров`я), а також документ податкового органу Російської Федерації про відсутність заборгованості зі сплати податків.

При виході з громадянства Російської Федерації на підставі частини другої статті 19 Федерального закону особою, яка проживає на території іноземної держави, разом із заявою (додаток № 5) подаються:

документ, що підтверджує дозвіл повноважного органу іноземної держави на проживання у цій державі (у разі відсутності цих даних у паспорті заявника);

документ про зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання Російської Федерації (у разі відсутності цих даних у паспорті заявника);

документ повноважного органу іноземної держави про наявність у заявника іншого громадянства або підтвердження можливості надання заявнику іншого громадянства у разі виходу з громадянства Російської Федерації;

документ податкового органу Російської Федерації про відсутність заборгованості зі сплати податків.

Як убачається з матеріалів справи, позивач, з метою припинення громадянства рф, здійснював двічі виїзд до російської федерації, отримав довідку про відсутність податкової заборгованості в рф та знявся з реєстраційного обліку з місця реєстрації в м. Тюмень, що є необхідною умовою для подачі заяви до Посольства рф про вихід з громадянства.

У судовому засіданні позивач пояснив, що отримавши зазначені довідки, він звернувся засобами електронного зв`язку до Посольства рф з запитанням, чи відповідає встановленому зразку довідка про відсутність податкової заборгованості від 05.06.2021 для звернення з заявою про відмову від громадянства, додавши фото довідки.

Розглянувши звернення позивача щодо відмови від громадянства рф та документи, ОСОБА_1 повідомлено, що отримана довідка про відсутність заборгованості не відповідає формі встановленого зразка та рекомендовано звернутися до Федеральної податкової служби про надання довідки відповідного формату (а.с. 66 т.1)

З метою отримання довідки відповідного формату, позивач звернувся 01.02.2022 до Мінфіну росії з листом про надання йому довідки про відсутність заборгованості, однак відповіді не отримав (а.с. 94-103 т. 2).

Вказане свідчить про активну поведінку ОСОБА_1 щодо виконання наданого ним 04.12.2019 Управлінню ДМС у м. Києві та Київській області зобов`язання припинити громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

Як зауважив у судовому засіданні позивач, у зв`язку із призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні та зупинення усіх дипломатичних зв`язків з країною-агресором, він позбавлений можливості отримувати поштову кореспонденцію з рф та подання заяви до Посольства рф про вихід з громадянства.

У той же час, як зауважив позивач, у Закон № 2235-III не внесені зміни щодо незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства, а відтак він вирішив звернутися до відповідача з заявою від 10.09.2022, в якій навів обставини щодо неможливості подачі документа про припинення громадянства (розрив України дипломатичних відносин з російською федерацією та неможливість отримати документ про припинення громадянства) та подав разом з заявою декларацію про відмову від іноземного громадянства (громадянства рф), яку відправив поштовим зв`язком - цінним листом з описом вкладення № 8759 (а.с. 34-39 т. 1).

Однак, відповідь на заяву позивач не отримав, що не заперечується відповідачем.

21.09.2022 позивач повторно звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства (громадянства рф) у паперовому вигляді та видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України для оформлення паспорта громадянина України з мотивуванням про наявність в нього вказаної причини (вартість виходу з громадянства рф перевищує половину мінімальної заробітної плати на день прийняття рішення) разом з декларацією про відмову від іноземного громадянства рф, яку відправив поштовим зв`язком - цінним листом з описом вкладення № 525 (а.с. 40-45 т. 1). Однак, листом від 96.10.2022 № К- 1993/6/8010-22/8010.4.1/4028-22 відповідач відмовив ОСОБА_1 в прийнятті декларації про відмову від громадянства російської федерації у зв`язку з існуванням незалежних від позивача причин неотримання документа про його припинення та зазначив, що звернення ОСОБА_1 від 27.09.2022 щодо громадянства України, розглянуто та наразі відсутні підстави для прийняття декларації замість документу про припинення громадянства. Рекомендовано надати до 01.10.2022 документ уповноваженого органу рф при припинення громадянства (а.с. 46-47 т. 1).

Суд враховує, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Кількома наступними Указами продовжено строк дії воєнного стану, який діє станом і на час розгляду цієї справи.

Консульські установи країни агресора, що розміщені на території України, станом на сьогодні закриті та не функціонують, що унеможливлюють отримання документа про припинення громадянства.

У той же час, зміни у зв`язку з військовою агресією російської федерації до законодавства щодо неотримання документа при припинення громадянства рф з незалежних причин не вносилися, що ставить позивача у невизначене становище.

Відповідач у відповідь жодним чином не заперечив та не спростував це.

У справі Рисовський проти України (п.70-71) Європейський Суд зазначив про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява N 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява N 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява N 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). У справі Рисовський проти України також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного урядування». ЄСПЛ вказав на те, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі». Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії».

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява N 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява N 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Таким стандартам поведінка відповідача у спірних правовідносинах не відповідає.

Враховуючи вищевикладене, позивач мав повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства російської федерації наразі не є можливим.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене в сукупності суд дійшов висновку, що неотримання позивачем документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від нього причин. З огляду на це, відповідно до приписів пункту 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-III позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства. Тому, відмова відповідача у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації з позиції суду є протиправною.

Щодо інших вимог позивача суд враховує таке.

Відповідач вирішуючи питання щодо прийняття декларації позивача обмежився лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняв декларацію та не надав мотивованої відмови позивачу в прийнятті такої декларації.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач не розглянув по суті звернення позивача, не надав жодної оцінки підставам подачі ним декларації та протиправно зобов`язав його подати документ, неможливість отримання якого по суті і стала підставою для подачі такої декларації. Тобто, відповідачем фактично не прийнято жодного рішення за результатами розгляду декларації ОСОБА_1 .

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

При обранні способу захисту прав позивача у даному випадку суд враховує приписи статті 245 КАС України та зазначає наступне.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі №826/11251/18.

У справі не має доказів, які б свідчили про відсутність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що слід зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації від 21 вересня 2022 року та оформити і надати йому довідку про реєстрацію громадянином України.

Відповідно до приписів статті 135 КАС України судовий збір належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача повністю.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області щодо неприйняття у ОСОБА_1 декларації від 21 вересня 2022 року про відмову від громадянства російської федерації.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації від 21 вересня 2022 року та оформити і надати йому довідку про реєстрацію громадянином України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області (код ЄДРПОУ - 42552598, вул.Березняківська, 4А, м.Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 03 квітня 2023 р.