Справа № 280/768/23
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 квітня 2023 року Справа № 280/768/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача при нарахуванні пенсії позивача з 11.09.2010 до 30.11.2019, які полягають у неврахуванні підстав для звільнення на пенсію, а саме звільнення через хворобу та відповідно, невірно розрахованого проценту грошового забезпечення, зменшенні основного розміру пенсії з 90 % до 86 % грошового забезпечення;

зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення за період з 11.09.2010 до 30.11.2019, з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача з 01.12.2019, які полягають у зменшенні основного розміру пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення;

зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення з 01.12.2019, з урахуванням раніше виплачених сум;

допустити негайне виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив службу в органах внутрішніх справ України. Зазначає, що у 2010 році звільнився на пенсію, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Запорізької області, як пенсіонер МВС з 11.09.2010. Вказує, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/7745/21 відповідачем у травні 2022 року було проведено перерахунок його пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» № 33/28-1549 від 19.07.2021 про розмір грошового забезпечення. Зауважує, що на його запит, листом від 13.01.2023 № 461-14379/М-02/8-0800/23, відповідач повідомив, що при виконанні рішення суду у справі № 280/7745/21 про зобов`язання проведення перерахунку пенсії з урахуванням оновленого розміру грошового забезпечення, відповідачем застосовані норми чинного законодавства, чинні на грудень 2019 року, зокрема, норми статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою передбачено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Вважає, що зі змісту цієї відповіді також вбачається, що відповідачем йому була призначена пенсія за вислугу років із розрахунку 32 років вислуги у розмірі 86 % грошового забезпечення. Позивач не погоджується із такими діями відповідача та вважає їх протиправними, у зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.02.2023 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 15.02.2023 на адресу суду надіслав відзив (вх. № 6881), в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. На думку відповідача, дії щодо застосування 70% грошового забезпечення, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» під час проведення перерахунку пенсії позивачу є такими, що повністю відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки на момент здійснення такого перерахунку діяла норма статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка передбачала саме такий максимальний розмір пенсії. Розмір пенсії позивача перевищує передбачений законом максимальний розмір. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також у відзиві міститься клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 280/768/23, де зазначається про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі відповідно до пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №380/24477/21.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, пенсія призначена виходячи з 86 % відсотків грошового забезпечення.

Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» видала позивачу довідку про розмір грошового забезпечення від 19.07.2021 №33/28-1549, відповідно до якої грошове забезпечення за листопад 2019 року згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 № 988 за прирівняною посадою поліцейського: старший оперуповноважений в особливо важливих справах Апарат Національної поліції становить: посадовий оклад 2 900,00 грн; оклад за спеціальним званням: підполковник поліції 2 200,00 грн; надбавка за стаж служби в поліції (відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням) 40 % 2 040,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби) 81,29 % 5 804,11 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (відсотків посадового окладу) 15 % 435,00 грн; премія (відсотків нарахованого грошового забезпечення) 36,69 % 5 310,17 грн; усього 18 689,27 грн. Довідку складено, враховуючи рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі від 14.05.2019 №826/12704/18 (набрало законної сили 19.11.2019) та постанови Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі № 160/8324/19.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.11.2021 по справі №280/7745/21, яке набрало законної сили 21.03.2022, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці, виданій Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України № 33/28-1549 від 19.07.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці № 33/28-1549 від 19.07.2021 виданій Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України (включаючи усі вказані у довідці додаткові види грошового забезпечення) з 01.12.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/7745/21 позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно довідки про розмір грошового забезпечення з 01.12.2019, разом з тим, зменшено основний розмір пенсії позивача з 86 % до 70 %, що підтверджується розрахунком пенсії за вислугу років від 11.01.2023, що міститься в матеріалах справи.

Не погодившись із зазначеними діями відповідача, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії.

Відповідач листом від 13.01.2023 № 461-14397/М-02/8-0800/23 повідомив позивача, що з 11.09.2010 йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон), з урахуванням 32 років вислуги в розмірі 86 % грошового забезпечення. Вказано, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/7745/21, Головним управлінням у травні 2022 року проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, станом на 19.11.2019. Зазначено, що при виконанні рішення суду по справі № 280/7745/21 про зобов`язання проведення перерахунку пенсії з урахуванням оновленого розміру грошового забезпечення Гроловним управлінням застосовані норми законодавства, чинні на грудень 2019 року, зокрема, норми статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою передбачено, що максимальний розмір призначених пенсії не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином, перерахунок пенсії на виконання зазначеного рішення суду проведено Головним управлінням в межах покладених зобов`язань у повному обсязі.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, регулює Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до вказаного Закону держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ (що діяв на момент призначення пенсії позивачу 11.09.2010) встановлено, що пенсії за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12) призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Судом установлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначило позивачу пенсію 11.09.2010 виходячи з 86 % розміру грошового забезпечення, з урахуванням 32 років вислуги.

Частиною 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Вказане кореспондується з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», відповідно до якого перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, що діяла до 01.10.2011) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

У дану статтю Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VІІ від 27.03.2014 також внесені зміни до статті 13 Закону №2262-XII та змінено до 70% максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення.

Так, відповідач перерахував пенсію позивачу, однак, основний розмір перерахованої пенсії визначив на рівні 70 % грошового забезпечення, незважаючи на те, що її розмір, раніше обчислювався на рівні 86 % грошового забезпечення.

Суд зазначає, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, за якою позивачу обчислювалась пенсія в розмірі 86 % грошового утримання, оскільки при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 04.02.2019 по справі № 240/5401/18, від 24.04.2018 по справі № 686/12623/17, від 27.02.2018 року по справі № 642/3284/17, від 31.01.2018 року по справі № 523/4930/15-а та інших.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.10.2019 по зразковій справі №240/5401/18 зазначила, що погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та підтримує висновок про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Відповідно до частини 10 статті 290 КАС України у рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду зразкової справи, Верховний Суд додатково зазначає: 1) ознаки типових справ; 2) обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм; 3) обставини, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі.

Це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» відповідно до статті 63 указаного Закону на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: а) позивач є особою, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; б) відповідачем є відповідне Головне управління Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває позивач;

в) предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 01.01.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704.

Таким чином дана справа є типовою у розумінні вимог статті 291 КАС України.

Відповідно до частини 3 статті 292 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що за загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому норми частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ поширюється на відносини, які виникли після набуття чинності.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність зменшення позивачу розміру пенсії з 86 % до 70 % сум відповідного грошового забезпечення.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача при нарахуванні пенсії позивача з 11.09.2010 до 30.11.2019, які полягають у неврахуванні підстав для звільнення на пенсію, а саме звільнення через хворобу та відповідно, невірно розрахованого проценту грошового забезпечення, зменшенні основного розміру пенсії з 90 % до 86 % грошового забезпечення та зобов`язаня відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90 % грошового забезпечення за період з 11.09.2010 до 30.11.2019, з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься копія довідки № 86/17130, яка видана Головним управлінням МВС України в Запорізькій області в тому, що позивач звільнений по ст. 64 «б» через хворобу (в запас).

Позивач у позовній заяві посилається на цю довідку та норми статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та просить перерахувати та виплатити йому пенсію в розмірі 90 % грошового забезпечення за період з 11.09.2010 до 30.11.2019.

Однак, з тверджень позивача, що він звернувся із заявою до відповідача після проведення перерахунку у травні 2022 року з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» № 33/28-1549 від 19.07.2021 про розмір грошового забезпечення, листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.01.2023 № 461-14397/М-02/8-0800/23 та відзиву відповідача на позовну заяву вбачається, що позивач не погоджується саме з діями відповідача щодо зменшення відповідачем під час перерахунку пенсії позивача з 01.12.2019 на виконання рішення суду по справі № 280/7745/21 розміру перерахованої пенсії, виходячи з 70 % грошового забезпечення, та вважає їх такими, що порушують його право на соціальний захист, про що і виник в даному випадку публічно-правовий спір.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вимоги процесуального закону, суд приходить до висновку, що довідка №86/17130, яка видана Головним управлінням МВС України в Запорізькій області в тому, що позивач звільнений по ст. 64 «б» через хворобу (в запас), не стосується предмету доказування даної адміністративної справи, а тому не береться судом до уваги.

Відтак, вимога позивача про визнання протиправними дії відповідача при нарахуванні пенсії позивача з 11.09.2010 до 30.11.2019, які полягають у неврахуванні підстав для звільнення на пенсію, а саме звільнення через хворобу та відповідно, невірно розрахованого проценту грошового забезпечення, зменшенні основного розміру пенсії з 90 % до 86 % грошового забезпечення та зобов`язаня відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90 % грошового забезпечення за період з 11.09.2010 до 30.11.2019, з урахуванням раніше виплачених сум не ґрунтується на нормах чинного законодавства та задоволенню не підлягає.

При цьому, надаючи оцінку кожному окремому доводу учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Водночас, у пункті 23 цього рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини суд не зобов`язаний детально вивчати всі аргументи, на які посилається позивач, якщо такі аргументи не стосуються предмету спору.

Щодо вимоги про допущення до негайного виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Оскільки у даній справі не застосовано спосіб захисту порушеного права у вигляді стягнення, дані норми застосуванню не підлягають.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до набрання чинності рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №380/24777/21, суд зазначає наступне.

Відповідно до відкритих відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2023 по справі №380/24477/21 відмовлено у прийнятті справи до провадження та повернуто її до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії.

Стосовно посилання відповідача на пропуск встановленого частиною 2 статті 121 КАС України шестимісячного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Тобто, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Таким чином, посилання відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права є необґрунтованими.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 86 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при проведенні з 01.12.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_1 за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з 86 % від суми грошового забезпечення, вказаної у довідці про розмір грошового забезпечення № 33/28-1549 від 19.07.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» та виплатити ОСОБА_1 заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком, починаючи з 01.12.2019.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова